ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/40811/24                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  28 жовтня 2024 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                              Аліменка В.О.,
суддів                                                  Бєлова Л.В., Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И Л А:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся гр. ОСОБА_1 з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з обмеження його пенсії максимальним розміром після її індексації і підвищення як учасника бойових дій з 01.03.2022;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві збільшити з 01.03.2022 його основний розмір пенсії на нараховану індексацію та підвищення як учаснику бойових дій;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві збільшити з 01.03.2023 його основний розмір пенсії на індексацію на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів що до підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» без обмеження розміру цієї індексації в 1 500 грн;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 01.03.2022 виплатити йому частину неотриманої пенсії з урахуванням здійснених виплат та здійснити і виплатити компенсацію втрати частини неотриманої пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплат на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати».
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України внаслідок порушення правил об`єднання позовних вимог.
Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що заявлені до відповідача позовні вимоги пов`язані між собою підставами виникнення та поданими доказами.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Згідно ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу, перегляд якої можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, дійшов висновку, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, оскільки ним фактично заявлено окремі позови, що не пов`язані між собою підставами виникнення та поданими доказами, що в свою чергу значною мірою ускладнять їх розгляд в одному провадженні.
За наслідком перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.
Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Відповідно до ч.1 ст.21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.
Пунктом 6 ч.4 ст.169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
Частиною 1 ст.172 КАС України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
В той же час, заборона щодо об`єднання в одне провадження кількох вимог встановлена ч.ч.4, 5 ст.172 КАС України, відповідно до яких не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Отже, лише у разі порушення правил об`єднання позовних вимог, що може полягати виключно  в об`єднанні в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, або щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам, позовна заява підлягає поверненню на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений в постанові Верховного Суду від 29.05.2020 у справі №300/1616/19, який підлягає врахуванню судом.
В іншому випадку, підлягають застосуванню положення ч.6 ст.172 КАС України, відповідно до яких суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.
Можливість роз`єднання позовних вимог із подальшим їх розглядом в окремих провадженнях цим самим судом виключає наявність передбачених п.6 ч.4 ст.169 КАС України підстав для повернення позовної заяви.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем оскаржуються дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з обмеження його пенсії максимальним розміром після її індексації і підвищення як учасника бойових дій з 01.03.2022 та зобов`язання вчинити дії, а саме: збільшити з 01.03.2022 його основний розмір пенсії на нараховану індексацію та підвищення як учаснику бойових дій; збільшити з 01.03.2023 його основний розмір пенсії на індексацію на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів що до підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» без обмеження розміру цієї індексації в 1 500 грн; виплатити йому частину неотриманої пенсії з урахуванням здійснених виплат та здійснити і виплатити компенсацію втрати частини неотриманої пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплат на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати».
Зазначені позовні вимоги слід розглядати за правилами адміністративного судочинства та законодавством не встановлено виключну підсудність таких позовних вимог різним судам, що виключає можливість повернення позовної заяви на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України, з огляду на відсутність порушення правил об`єднання позовних вимог.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.
Відповідно до вимог ч.2 ст. КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Так, у справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.
Враховуючи викладені обставини та наведені норми права, беручи до уваги, що при поданні позовної заяви позивачем було дотримано вимоги ст.172 КАС України, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції невірно застосував положення п.6 ч.4 ст.169 КАС України, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року про повернення позовної заяви не можна визнати законною і обґрунтованою.
В силу ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що помилковість висновків суду першої інстанції та порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення питання, колегія суддів вважає, що ухвала Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року про повернення позовної заяви підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі.
Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року - скасувати.
Справу направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                             В.О. Аліменко

Судді                                                                                 Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма