Дата документу  Справа № 331/3266/24 

запорізький апеляційний суд

 
Провадження №33/807/702/24	Головуючий у 1-й інстанції Пивоварова Ю.О.	
Єдиний унікальний №331/3266/24	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ч.1 ст.164 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       20 вересня 2024 року                                                 м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника Негробова О.В. (в режимі відеоконференції), діючого в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Негробова Олександра Вікторовича на постанову судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 22 липня 2024 року, якою
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ),
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду 08.05.2024 року о 09 год. 25 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи по вул.Троїцькій, 23 у м.Запоріжжі, керував транспортним засобом «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_2 та займався господарською діяльністю, а саме: здійснював перевезення пасажира на комерційній основі на таксі без державної реєстрації як суб`єкт господарювання та без державної ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності відповідно до п.24 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».
ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.164 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень без конфіскації. 
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
В апеляційній скарзі захисник Негробов О.В. просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
Свої вимоги мотивував тим, що судом першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було дотримано вимог щодо повного, всебічного з`ясування обставин справи, висновки про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП адміністративного правопорушення. 
Апелянт заперечує проти законності зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , адже останній не порушував жодних вимог ПДР України. Доказів того, що інспектори ВБДР УПП у Запорізькій області є уповноваженими особами та мають право зупиняти транспортний засіб та перевіряти документи особи, матеріали провадження не містять.
Вказані обставини, на переконання апелянта, свідчать про недопустимість такого доказу як протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . 
ОСОБА_1 підприємницьку діяльність, що має самостійний, ініціативний та систематичний характер, не здійснює. Тому він не може бути суб`єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги його було повідомлено у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року за №28, за допомогою додатку «Viber». Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 до суду не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутності в судовому засіданні.
Заслухавши захисника Негробова О.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є: будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
На переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова відповідає зазначеним вимогам закону.
Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.
Всупереч позиції захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП адміністративного правопорушення, вина останнього підтверджується зібраними по справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема відомостями:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №341044 від 08.05.2024 року відносно ОСОБА_1 , підписаного особою, яка притягається до адміністративної відповідальності;
- копією скріншоту з мобільного додатку «Uklon»; 
- фотознімком та відеозаписом з місця події, яка відбувалась 08.05.2024 року.
В оскаржуваній постанові детально описано наявний в матеріалах справи відеозапис. На ньому об`єктивно зафіксовано момент зупинки працівниками поліції транспортного засобу «Renault Logan» д.н.з.  НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 та процедура оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. 
За змістом ч.1 ст.164 КУпАП адміністративна відповідальність за даною нормою закону настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
При цьому, згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 Господарського кодексу України (у подальшому - ГК) під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.
Відповідно до положень ст.42 ГК підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Відповідно до ч.1 ст.58 ГК суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.
Відповідно до п.24 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає, з-поміж іншого, такий вид господарської діяльності як перевезення пасажирів автомобільним транспортом.
На виконання вищезазначеної норми закону постановою Кабінету Міністрів України №1001 від 02.12.2015 року затверджено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, якими регламентовано обов`язкові до виконання вимоги для ліцензіата під час провадження ним вказаного виду діяльності.
Відповідно до п.86 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року № 176 (згідно чинної редакції), передбачено, що автомобільний перевізник, автомобільний самозайнятий перевізник, які здійснюють перевезення пасажирів та їх багажу на таксі, повинен дотримуватися вимог законодавства про автомобільний транспорт та захист прав споживачів. Для надання послуг таксі автомобільні перевізники, автомобільні самозайняті перевізники повинні мати зареєстровані відповідно до законодавства та обладнані відповідно до встановлених технічних вимог транспортні засоби, відповідну ліцензію.
З матеріалів провадження встановлено, що автомобіль «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_2 з брендуванням таксі «Uklon» зупинено поліцейськими по вул.Троїцькій, 23 у м.Запоріжжі, за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Пасажири даного автомобілю замовили таксі через мобільний додаток «Uklon» за попередньо узгодженим маршрутом та з відповідною оплатою.
Факт перевезення водієм пасажирів стороною захисту не оспорюється, як і факт того, що ОСОБА_1 не має державної реєстрації як суб`єкт господарювання на перевезення пасажирів та відповідної ліцензії. При цьому заперечення захисника проти того, що ОСОБА_1 здійснювалась підприємницька діяльність за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, повністю спростовуються з огляду на сукупність наявних в матеріалах справи доказів.
Автомобіль «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_2 з відповідними надписами та наліпками «Uklon» під керуванням водія ОСОБА_1 прибув за викликом через однойменний мобільний додаток на замовлення таксі пасажирами та здійснював їх перевезення на комерційній основі. 
Профіль вказаного водія у мобільному додатку «Uklon» містить його ім`я та особисте фото, марку, модель, колір, а також державний номерний знак транспортного засобу. 
Систематичність здійснення ОСОБА_1 такого виду господарської діяльності підтверджується відображеними на скріншоті зі вказаного додатку відомостями щодо загальної кількості здійснених поїздок водієм (4493 поїздок за 1 рік).
Відсутність державної реєстрації як суб`єкта господарювання та відповідної ліцензії на право перевезення пасажирів охоплюється складом передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП адміністративного правопорушення.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , апеляційний суд зазначає наступне.
Питання поважності чи неповажності причини зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови суду. 
Таким чином, у контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги захисника про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.
Відтак, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи. 
Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Негробова Олександра Вікторовича залишити без задоволення.
Постанову судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 22 липня 2024 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                 О.С. Гончар