ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)
13 листопада 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 686/15212/24
Провадження № 22-з/4820/270/24

Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,
розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України заяву  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з заявою, суд
в с т а н о в и в:
У травні 2024 року ТзДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулося до суду з позовом, в якому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства грошові кошти в розмірі 18 150 грн, 7000 грн судових витрат пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги та 3028 грн сплаченого судового збору. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 серпня 2024 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант`страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 18 150 грн, судовий збір в сумі 3028 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн.
ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, посилається на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задоволено, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від  15 серпня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ТзОВ СК «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1  про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, відмовлено, стягнуто з ТзОВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 4625,28 грн.
01 листопада 2024 року ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткового рішення. При цьому посилався, що у постанові Хмельницького апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року не вирішено питання щодо стягнення судових витрат, у вигляді витрат на правничу допомогу. В апеляційній скарзі, було зазначено, про понесення судових витрат на правничу допомогу та зазначено що докази будуть подані протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення. ОСОБА_1 посилався, що між ним та АО «Юрколегія» укладено договір про надання правової допомоги № 10/09/2024 від 10.09.2024 року. Крім того, 02.10.2024 року до вказаного Договору було укладено Додаткову угоду, згідно якої сторони визначили, що фіксований розмір гонорару за правничу допомогу становить 5 000 грн. доказами виконаної роботи є Звіт від 01.11.2024 року про надану правову допомогу та Акт від 01.11.2024 року. Тому ОСОБА_1 просить стягнути з ТзОВ СК «Альфа-Гарант» на його користь витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5000 грн.
ТзОВ СК «Альфа-Гарант» подало свої заперечення щодо ухвалення додаткового рішення, просить відмовити у задоволенні поданої заяви. Крім того, страховою компанією заявлено клопотання щодо зменшення витрат на правничу допомогу, посилаючись, що сума 5 000 грн є неспівмірною із обсягом наданої правничої допомоги.
Колегія суддів вважає, що подана заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Статтею 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Із положень ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
В силу ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу.
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18).
Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи з конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
З матеріалів справи вбачається, що 10 вересня 2024 року між АО «Юрколегія» в особі директора Вагіна Д.С. та ОСОБА_1 , укладений договір про надання правової (правничої) допомоги.
10 вересня 2024 року, між сторонами укладена Додаткова угода до Договору про надання правової допомоги № 10/09/24, відповідно до якої адвокат бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу у виді: підготовки та надання для підпису клієнту апеляційної скарги на рішення суду, вартість наданих послуг є фіксованою і становить 5 000 грн.
Відповідно до Акту від 01 листопада 2024 року загальна вартість фактично наданої правової допомоги становить 5 000 грн.
Звітом про надання правової (правничої) допомоги № 10/09/24 від 10 вересня 2024 року підтверджено надання послуг з підготовки та подання апеляційної скарги, а відповідно до квитанції від 01.11.2024 року кошти в сумі 5 000 грн були сплачені на користь адвокатського об`єднання в повному обсязі.
У апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 вказав, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу складає 7000 грн. докази понесення витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення апеляційним судом судового рішення.
01 листопада 2024 року, ОСОБА_1 в межах п`ятиденного строку з моменту складення повного тексту судового рішення, направлено на адресу суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з додатками у вигляді Додаткової угоди від 02.10.2024 року до Договору про надання (правничої) допомоги № 24/06 від 24.06.2024 року, акту від 01.11.2024 року, Звіту про опис наданих послуг та виконаних робі від 01.11.2024 року, квитанції від 01.11.2024 року про сплату коштів в сумі 5 000 грн.
ТзОВ СК «Альфа-Гарант» подало свої заперечення, щодо поданої заяви ОСОБА_1 , просить відмовити у її задоволенні, оскільки розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг.
Дослідивши надані докази витрат на професійну правничу допомогу та враховуючи доводи, викладені в клопотанні представника ТзОВ СК «Альфа-Гарант», колегія суддів приходить до висновку про неспівмірність витрат на правничу допомогу та вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3 000 грн. 
Зокрема, як вбачається з Акту про надання правової (правничої) допомоги та звіту про надані послуги, адвокатом надано наступні послуги: підготовка і надання для підпису клієнту апеляційної скарги рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 серпня 2024 року, при цьому будь яких інших послуг адвокат не надавав і не зазначив обсяг часу витрачений на складення процесуального документа.
Зміст апеляційної скарги викладений на п`яти сторінках, в якому наведено обставини справи, які вказані в судовому рішенні, зазначено про відсутність доказів несправності транспортного засобу в момент ДТП і відсутності підстав вважати, що відповідач повинен в порядку регресу відшкодовувати завдану шкоду.
Отже колегія суддів, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи, вважає, що витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції підлягають стягненню з ТзОВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 в сумі 3 000 грн.
Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, ч.ч.2,3, ст. 381 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» ( місце знаходження: бульвар Лесі Українки буд 26 м Київ 01133 ЄДРПУО 32382598) на користь  ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3000 грн.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту підписання, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення. 
Додаткова постанова складена 13 листопада 2024 року.
 
Судді           А.М. Костенко
       Р.С. Гринчук
Т.В. Спірідонова