ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
31 жовтня 2024 року           справа №200/3626/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024 року (повне судове рішеня 13 серпня 2024 року) у справі № 200/3626/24 (суддя в І інстанції Куденков К.О.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати компенсації втрати частини грошових доходів за період з 30.01.2020 по 09.05.2024 у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 19.05.2023, в тому числі грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки виплачених 09.05.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі № 200/3762/23;
- зобов`язати нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 30.01.2020 по 09.05.2024 у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 19.05.2023, в тому числі грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки виплачених 09.05.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі № 200/3762/23; 
- визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати компенсації втрати частини грошових доходів за період з 20.05.2023 по 09.05.2024 у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення за період з 20.05.2023 по 25.06.2023, грошової компенсації за невикористані 70 календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019 - 2023 роки виплачених 09.05.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.08.2023 у справі №200/3763/23; 
- зобов`язати нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 20.05.2023 по 09.05.2024  у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення за період з 20.05.2023 по 25.06.2023, грошової компенсації за невикористані 70 календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019 - 2023 роки виплачених 09.05.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.08.2023 у справі №200/3763/23.
На обґрунтування позову посилався на те, що відповідачем в порушення статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» не виплачено на його користь компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 19.05.2023, перерахованого та виплаченого 09.05.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі № 200/3762/23.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 19.05.2023 (без урахування грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки), перерахованого та виплаченого 09.05.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі № 200/3762/23.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 20.05.2023 по 25.06.2023, перерахованого та виплаченого 09.05.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.08.2023 у справі №200/3763/23.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 20.05.2023 по 25.06.2023, перерахованого та виплаченого 09.05.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.08.2023 у справі №200/3763/23.
У іншій частині позовних вимог – відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що статтею 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною другою статті 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. За такого правового врегулювання, передбаченого частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України, обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу законів про працю України. При цьому стаття 117 Кодексу законів про працю України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати.
ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначає, що виконав рішення суду 08.05.2024 і сплатив на користь ОСОБА_1 40 233,03 грн і 280 985,18 грн.
Апелянт зазначає, що при застосуванні норм трудового законодавства у подібних правовідносинах Верховний Суд України розглядає питання несвоєчасної виплати заробітної плати звільненому працівникові, а не належних йому компенсаційних виплат. 

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням.
Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.11.2018 № 253, позивача, прийнятого на службу за контрактом, зараховано до списків особового складу.
Згідно з наказом начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_5 від 25.06.2023 № 176, позивача, звільненого з військової служби, виключено зі списків з 25.06.2023.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року у справі № 200/3762/23 (реєстраційний № рішення в Єдинному державному реєстрі судових рішень 112968271) задоволено частково позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 30.01.2020 року по 19.05.2023 року, в тому числі грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з відповідними додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 провести ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 30.01.2020 року по 19.05.2023 року, в тому числі грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, шляхом урахування посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з відповідними додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та виплатити йому їх недоотримані частини. В задоволенні решти позовних вимог  відмовлено.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2024 року (реєстраційний № рішення в Єдинному державному реєстрі судових рішень 116238583) апеляційну скаргу апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року у справі № 200/3762/23  залишено без змін.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2023 року у справі № 200/3763/23 (реєстраційний № рішення в Єдинному державному реєстрі судових рішень 112829778) задоволено позовні вимоги ОСОБА_1  до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо обчислення та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 з 20.05.2023 року по 25.06.2023 року, грошової компенсації за невикористані 70 календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019 – 2023 роки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 20.05.2023 року по 25.06.2023 року, грошової компенсації за невикористані 70 календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019 – 2023 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2024 року (реєстраційний № рішення в Єдинному державному реєстрі судових рішень 116423472) апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2023 року у справі № 200/3763/23 залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2023 року у справі № 200/3763/23 залишено без змін.
Позивач надав до суду виписку з банківської установи за 09.08.2024, з якої випливає, що позивачу виплачено 218 985,18  грн за рішенням суду № 200/3762/23 та 40 233,03 грн за рішенням суду № 200/3763/23.
Відповідач надав до суду платіжні інструкції:
- № 1026 від 08.05.2024 щодо сплати на користь позивача 40 233,03 грн на виконання рішення суду у справі № 200/3763/23;
- № 1025 від 08.05.2024 щодо сплати на користь позивача 218 985,18  грн на виконання рішення суду у справі № 200/3762/23.
Слід звернути увагу на те, що вказані платіжні інструкції підписані бухгалтером та керівник і скріплені печаткою 09.05.2024. Також 09.05.2024 ці платіжні інструкції отримані казначейством.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.
Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.
Приписами ст. 1 ст. 2 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-III) установлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).
Згідно зі ст. 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі – Порядок № 159).
Згідно з п. 4 Порядку № 159 установлено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.
У Порядку № 159 наведені приклади обчислення суми компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, з яких випливає, що певний день виплати грошового доходу (грошового забезпечення у спірних правовідносинах) не впливає на розмір компенсації, оскільки така компенсація розраховується із застосуванням індексу споживчих без урахування місяця виплати грошового доходу. 
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону №2050-III компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення (Постанова Верховного Суду від 4 травня 2022 року у справі № 200/14472/19-а).
Одночасно слід урахувати, що згідно зі статтею 7 Закону № 2050-ІІІ  відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Відповідальність власника або уповноваженого ним органу (особи) за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства.
У постанові Верховного Суду в складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 2 квітня 2024 року у справі № 560/8194/20 зазначено наступне: «30. При цьому норми Закону № 2050-ІІІ і Порядку № 159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до органу Пенсійного фонду України за виплатою такої компенсації.
31. Аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у цьому випадку - органу Пенсійного фонду України) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії.
32. Крім того, Судова палата вважає, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.
33. Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись, у цій справі органами Пенсійного фонду України, у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням».
Слід зазначити, що виплата сум грошового забезпечення відбулася після виконання рішення суду у справі № 200/3762/23, проте виплата компенсації на вид доходу, передбачений статтею 2 Закону № 2050-ІІІ, відповідачем не здійснена.
Відповідно до п. 4 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі – Порядок № 260) визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає, зокрема, одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби.
Отже, грошова допомога на оздоровлення має разовий характер, а тому вона не належить до виплат, на які нараховується компенсація відповідно до Закону № 2050-III.
Відтак, у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 19.05.2023, без урахування грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, перерахованого та виплаченого 09.05.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі № 200/3762/23, відповідач повинен був нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів.
Усупереч наведених приписів законодавства відповідач допустив протиправну бездіяльність і не нарахував та не виплати відповідну компенсацію.
Тому, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги у вказаній частині мають бути задоволенні, але без урахування грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки.
Також, у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 20.05.2023 по 09.05.2024, перерахованого та виплаченого 09.05.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.08.2023 у справі № 200/3763/23, відповідач повинен був нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів.
Відповідно до п. 5 розділу XXXI Порядку № 260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення.
Отже, компенсація за невикористану додаткову відпустку має разовий характер, а тому вона не належить до виплат, на які нараховується компенсація відповідно до Закону № 2050-III.
Тому позовні вимоги у вказаній частині мають бути задоволенні, але без урахування грошової компенсації за невикористані днів додаткової відпустки.
Окружний суд також првильно зазначив, що посилання відповідача на ст. 116 і ст. 117 Кодексу законів про працю України є безпідставними, оскільки ці приписи не розповсюджуються на спірні в цій справі правовідносини.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024 року у справі № 200/3626/24 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 31 жовтня 2024 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          Т. Г. Гаврищук