Справа № 303/3373/24

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2024                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою адвоката Товта М.М., в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 квітня 2024 року,
                                        В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 квітня 2024 року ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 - 605 грн. 60 коп. судового збору.
Відповідно до постанови,  ОСОБА_1 , повторно протягом року, о 21 год. 18 хв. 08.04.2024 по вул. Садова, 16 в м. Мукачево керував автомобілем марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп"яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп"яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Товт М.М., в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що під час проходження медичного огляду ОСОБА_2 не відмовлявся проходити медичний огляд, а тільки заявляв працівникам поліції та лікарю про те, що не може через відсутність природньої потреби здати той біологічний матеріал (сечу), який від нього вимагався. Стверджує, що поліцейський та лікар висунули ОСОБА_2 вимогу, яка реально виконана ним бути не могла через фізіологічні особливості, не запропонували надати будь-яке інше біологічне середовище для аналізу і у такий спосіб примусили його відхилити таку вимогу, тобто був порушений порядок огляду на стан сп`яніння. Вказує, що з відеозапису, який наявний в матеріалах справи, не вбачається, що у ОСОБА_2 наявні ознаки наркотичного сп`яніння, які нібито виявлені поліцейським.
Апеляційним судом справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Товта М.М., які були належним чином повідомлені про розгляд справи, про що свідчать довідки про доставку SMS – повідомлення, жодних клопотань про відкладення розгляду справи від вказаних осіб не надходило. З огляду на наведене, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, сформованої у справі «Пономарьов проти України», де зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження і те що заявник має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді та враховуючи те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, і його захисником - адвокатом Товт М.М. подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, тому апеляційний суд, відповідно до ст. 294 КУпАП, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та адвоката Товта М.М.
Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції у частині визнання винуватості, кваліфікації дій та накладеного стягнення апеляційний суд відхиляє беручи до уваги такі обставини.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону, всупереч доводів апеляційної скарги, суд першої інстанції дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 130 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, підтверджується:протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №412406 від 08.04.2024, з якого слідує, що 08.04.2024 о 21 год. 18 хв. у м. Мукачево по вул. Садова, 16, водій ОСОБА_1 , повторно протягом року, о 21 год. 18 хв. 08.04.2024 по вул. Садова, 16 в м. Мукачево керував автомобілем марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп"яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп"яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП; копією постанови серії ЕНА №1860167 від 08.04.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що підтверджує факт керування ним 08.04.2024 автомобілем по вул. Садова, 16 в м. Мукачево; довідкою відділу адміністративної практики УПП в Закарпатській області про накладення на ОСОБА_1 16.05.2023 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП; направленням на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 08.04.2024; розпискою ОСОБА_1 про залишення 08.04.2024 транспортного засобу марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Садова, 16 в м. Мукачево та відеозаписом що міститься на DVD диску на якому відображена подія, яка мала місце 08.04.2024, яка фіксувалася на бодікамери поліцейських у хронологічній послідовності, та на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Досліджений апеляційним судом відеозапис інформативний, позбавлений упередженості та суб`єктивного ставлення, є послідовним, містить у хронологічній послідовності необхідні відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. Із вказаного відеозапису також убачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені передбачені ст. 268 КУпАП права та обов`язки, приписи ст. 63 Конституції України, у тому числі необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, наслідки проходження огляду та наслідки відмови від проходження огляду. 

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності, а тому є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість  ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, а тому твердження сторони захисту в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за інкриміноване йому правопорушення, оскільки, таким є виключно водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом, так як матеріали справи містять достатні відомості на підтвердження даного факту, а тому, на нього поширюються вимоги п. 2.5 ПДР України, що покладають на водія обов`язок, на вимогу працівника поліції, пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доводи апеляційної скарги в частині незгоди з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння є неспроможними, виходячи з наступного.
Положеннями п. 2 - 4 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
З аналізу наведених норм права вбачається, що працівнику поліції надано право піддавати сумніву стан особи, а сама по собі незгода з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння не звільняє водія від обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.
Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1  не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а тільки заявляв працівникам поліції та лікарю про те, що не може через відсутність природньої потреби здати той біологічний матеріал (сечу), який від нього вимагався, спростовуються даними відеозаписами, з яких чітко вбачається, що водій в медичному закладі дійсно вказував, що не відмовляється від огляду, однак не вчиняв жодних дій, спрямованих на проходження даного огляду на стан наркотичного сп`яніння, просто затягував час, що вірно розцінено як відмова від його проходження.
На думку суду апеляційної інстанції, саме усвідомлення водієм можливого виявлення стану наркотичного сп`яніння в разі проходження відповідного огляду на стан сп`яніння саме у закладі охорони здоров`я, і зумовило таку поведінку ОСОБА_1 .
Слід зазначити і те, що будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його процесуальних прав та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.
Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення оглядів на стан наркотичного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівника поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.
Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію захисника слід розцінювати, як намагання уникнути його довірителем установленої законом відповідальності за скоєне.
Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).

ОСОБА_1 , не зважаючи на загально прийняті норми поведінки та співжиття в суспільстві, вчинив грубе порушення правил дорожнього руху. Він, як водій повинен був розуміти існуючі додаткові обмеження щодо перебування в стані наркотичного сп`яніння особами, які здійснюють керування транспортними засобами, однак знехтував та проігнорував такими обмеженнями.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини та в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається, а тому апеляційна скарга адвоката Товта М.М. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
        Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Товта М.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП залишити без змін. 

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага