ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року	Львів	Справа № 300/2313/24 пров. № А/857/23015/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді                                     Курильця А.Р., 
суддів                                                           Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року в справі № 300/2313/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-

суддя в 1-й інстанції – ОСОБА_2 ,
час ухвалення рішення – 28.08.2024 року,
місце ухвалення рішення – м.Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                    ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просив:
- визнати певні дії військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) щодо документування отриманих травм військовослужбовцем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мобілізований з 28.02.2022 на виконання обов`язків військової служби із захисту Батьківщини, протиправною бездіяльністю;
- зобов`язати до вчинення певних дій та прийняття рішень (що відповідають фактичним даним та закону (з позиції верховенства права) з наданням суду звіту з питань виконання судового рішення), а саме:
військову частину НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2 ) зобов`язати:
- провести службове розслідування факту отримання військовослужбовцем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мобілізований з 28.02.2022 на виконання обов`язків військової служби із захисту Батьківщини військових травм, яких він зазнав під час виконання обов`язків військової служби із захисту Батьківщини, чим виконати вимоги Наказу Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332 "Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України", в результаті чого видати дійсну Довідку про це;
- виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мобілізований з 28.02.2022 на виконання обов`язків військової служби із захисту Батьківщини, по 100000 грн з розрахунку за один повний місяць лікування (яке в розумінні законодавства є лікуванням стану його здоров`я, ушкодженого під час військової служби, чим виконати вимоги ПОРЯДКУ виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (затверджений Наказом МО України № 260 від 07.06.2018 (з подальшими змінами і доповненнями), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197 та приписи ПКМУ від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", а також Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (з урахуванням можливо частково виплачених сум);
- виплатити/видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
1. компенсацію за невикористані щорічні відпустки;
2. у разі наявності УБД компенсацію за невикористану додаткову відпустку – 14 діб за кожний рік служби (включаючи рік отримання УБД та рік звільнення);
3. одноразову грошову допомогу при звільненні (для мобілізованих це одноразова грошова допомога в розмірі 4 % від місячного грошового забезпечення за кожен місяць служби, але не менше 25 % грошового забезпечення);
4. компенсацію за недоотримане речове майно;
5. матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань;
6. одноразову допомогу для оздоровлення;
- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2 ) звернутися в медичні заклади щодо прийняття на лікування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мобілізований з 28.02.2022 на виконання обов`язків військової служби із захисту Батьківщини, де провести лікування настільки це можливо, а також на штатній ВЛК вирішити питання про подальшу придатність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мобілізований з 28.02.2022 на виконання обов`язків військової служби із захисту Батьківщини;
- на час вирішення справи зобов`язати в/ч НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_2 ) тримати в ізоляції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мобілізований з 28.02.2022 на виконання обов`язків військової служби із захисту Батьківщини (у медичному підрозділі в/ч НОМЕР_1 чи в/ч НОМЕР_2 чи в іншому приспособленому для цього медзакладі (з наданням при потребі відповідного лікування));
- надати суду звіту з питань виконання судового рішення.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд з метою встановлення всіх можливих обставин з якими позивач пов`язує порушення своїх прав, суд повинен зобов`язати відповідачів провести службове розслідування. Твердить скаржник про невиплату йому грошової винагороди в належному розмірі, зокрема в грудні 2023 року та січні 2024 року, в розрахунку за один повний місяць лікування (яке в розумінні законодавства є лікуванням стану його здоров`я, ушкодженого під час військової служби).
Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому висловив незгоду з її доводами, вважає оскаржуване рішення суду обґрунтованим та законним.  Просить оскаржене позивачем рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 26.03.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний на військову службу по мобілізації згідно Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та №69/2022.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.04.2022 №67 солдата запасу ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частин НОМЕР_1 на всі види забезпечення і призначити на посаду стрільця-регулювальника 1 комендантського відділення 3 комендантського взводу комендантської роти, вважати таким, що з 01.04.2022 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.
Довідкою № 4/1011 від 20.05.2024 (також витягами із наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.04.2022 №67, від 24.04.2022 №90, від 12.05.2022 №108, від 15.05.2022 №111) підтверджується, що солдат ОСОБА_1 перебував на службі у військовій частині НОМЕР_1 та на час видачі такої довідки виконував завдання за призначенням в районі ведення активних бойових дій на території Дніпропетровської та Запорізької областей.
Довідкою № 1472/4/2031 від 03.08.2022 підтверджується, що ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 та приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 27 квітня по 03 серпня 2022 року.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, солдат ОСОБА_1 з 05.08.2022 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , особовий склад якої бере безпосереднью участь у районі ведення бойових дій та забезпечує здійснення заходів щодо національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації з травня 2022 року.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 136 від 05.08.2022 військовослужбовця ОСОБА_1 призначено на посаду старшого стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 .
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 №226 від 01.11.2022 старшого солдата ОСОБА_1 , старшого стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 переміщено на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 .
Так, відповідно довідки № 1275 від 19.09.2022 старший солдат ОСОБА_1 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 та на час видачі означеної довідки виконував завдання за призначенням в районі ведення бойових дій на території Дніпропетровської та Запорізької областей.
Згідно виписного епікризу F 10.4 та довідки від 13.04.2023 комунального некомерційного підприємства "Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги" Запорізької обласної ради старший солдат ОСОБА_1 (в/ч НОМЕР_1 ) перебував на стаціонарному лікуванні з 31.03.2023 по 13.04.2023 (діагноз: синдром залежності від алкоголю. Стан відміни з делірієм. Є контактною особою по COVID-19. Виписується під нагляд начальника медичної частини для дотримання карантинних заходів до 21.04.2023. ЛКК від 12.04.2023 рекомендовано розглянути питання щодо придатності до військової служби).
Згідно виписного епікризу та довідки від 04.05.2023 комунального некомерційного підприємства "Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги" Запорізької обласної ради ОСОБА_1 солдат в/ч НОМЕР_2 перебував на стаціонарному лікуванні з 29.04.2023 по 04.05.2023.
Відповідно до бойового наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 1473/1/146т від 10 липня 2023 року (з грифом обмеження доступу "ТАЄМНО") підпорядкований особовий склад займає район оборони в межах населеного пункту Малинівка Пологівського району Запорізької області.
03 листопада 2023 року в межах часового проміжку з 09 години 35 хвилин по 09 годину 45 хвилин старший солдат ОСОБА_1 отримав вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку та гіпертонічний криз внаслідок мінометного обстрілу позиції 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти в населеному пункті Малинівка Пологівського району Запорізької області.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 740 від 11.11.2023 "Про обставини отримання поранення військовослужбовцями" зафіксовано фактичні обставини отримання (поранення, контузії, каліцтва) військовослужбовців, які перебували безпосередньо на чергуванні у населеному пункті Малинівка Пологівського району Запорізької області (включно з позивачем). Додатково службового розслідування щодо обставин отримання військовослужбовцями поранення (поранення, контузії, каліцтва) не поводилося.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 №740 від 11.11.2023 військовослужбовцеві ОСОБА_1 надано Довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 3299 від 26.11.2023.
Відповідно витягу із наказу командира військової  частини НОМЕР_2 від 13.11.2023 №317 старший солдат ОСОБА_1 вибув у щорічну основну відпустку терміном на 15 діб, з 13.11.2023 по 01.12.2023 (з урахуванням 4 діб на дорогу). Підстава: відпускний квиток від 13.11.2023, рапорт на частину основної відпустки від 10.11.2023 №3701с.
Начальником другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 видано направлення на консультацію ОСОБА_1 від 20.11.2023 №2217 до начальника 1121 поліклініки (з денним стаціонаром).
Начальником 1121 поліклініки (з денним стаціонаром) видано направлення ОСОБА_1 від 20.11.2023 на МРТ правого колінного суглоба (пошкодження медіпльного меніска правого колінного суглоба).
Так, випискою із медичної карти амбулатурного (стаціонарного) хворого №4489 КНП "Галицька лікарня" підтверджено перебування ОСОБА_1 з 20.11.2023 по 25.11.2023 на стаціонарному лікуванні (повний діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ст., ступінь 2. ГЛШ. Ризик ІІ).
Відповідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 20.11.2023 №324 старший солдат ОСОБА_1 під час щорічної основної відпустки із збереженням грошового забезпеченням вибув на стаціонарне лікування. Підстава: направлення 1121 поліклініки м. Івано-Франківськ від 20.11.2023 №439.
Так, висновками магнітно-резонансної томографії від 29.11.2023 підтверджується МР-ознаки комплексного розриву медіального меніска з краніально відігнутим фрагментом та МР-ознаки множинних субкортикальних вогнищ гліозу, ймовірно, як наслідок перенесеної нейроінфекції. Полісинусит з високобілковим (гнійним) вмістом в лівій гайморовій пазусі.
Начальником 1121 поліклініки (з денним стаціонаром) видано довідку від 05.12.2023 про рекомендацію оперативного лікування в умовах КНП ОКЛ ІФОР за погодженням командира частини з діагнозом: пошкодження медіального меніска правого колінного суглобу та направлення на обстеження, а саме: консультацію травматолога.
Згідно консультаційного висновку спеціаліста від 05.12.2023 КНП "Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради" ОСОБА_1 встановлено діагноз: М23.33 – інші ураження іншого та неуточненого медіального меніска, пошкодження переднього та заднього рогів медіального меніска правого колінного суглоба, синовиїт. Рекомендовано оперативне лікування: артроскопія правого колінного суглоба у відділенні "Ендопротезування та РО", КНП "ОКЛ ІФОР".
06.12.2023 ОСОБА_1 направлено на лікування відповідно направлення начальника другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 до генерального директора КНП "Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради".
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 33265/2023 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП "Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради" з 06.12.2023 по 18.12.2023 (стан після оперативного лікування 11.12.2023).
18.12.2023 старшому солдату ОСОБА_1 видано довідку військово-лікарської комісії про проведений медичний огляд ВЛК (КНП "Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради), діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Стан після оперативного лікування: (11.12.2023) – артроскопія, сегментарна меніскектомія медіального меніска правого колінного суглоба з приводу язичкового розриву медіального меніска, з тимчасовим порушенням функції правої нижньої кінцівки. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 65 графи ІІ Розкладу хвороб: потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 (тридцять) календарних днів.
Також, 11.01.2024 відповідно направлення ТВО начальника другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 направлено на консультацію до начальника 1121 поліклініки (з денним стаціонаром).
15.01.2024 старшому солдату ОСОБА_1 видано довідку військово-лікарської комісії про проведений медичний огляд ВЛК гарнізонною 1121 поліклініки, діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Стан після оперативного лікування: (11.12.2023) – артроскопія, сегментарна меніскектомія медіального меніска правого колінного суглоба з приводу застарілого язичкового розриву медіального меніска у вигляді комбінованої нестійкої контрактури правого колінного суглоба, з тимчасовим порушенням функції правої нижньої кінцівки. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 65 графи ІІ Розкладу хвороб: потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 (тридцять) календарних днів.
Так, відпускним квитком від 17.01.2024 №88 підтверджується, що старший солдат ОСОБА_1 звільнений у відпустку за станом здоров`я с. Медина, Гальцокого р-ну Івано-Франківської обл., терміном на тридцять діб, з 17.01.2024 по 15.02.2024.
Воднораз, відповідно до бойового наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 1473/5/12т від 24 січня 2024 року (з грифом обмеження доступу "ТАЄМНО") підпорядкований особовий склад військової частини продовжує займати відповідний район оборони в межах населеного пункту Малинівка Пологівського району Запорізької області.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 26.01.2024 №26 старшого солдата ОСОБА_1 зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , залишено на всіх видах забезпечення та у списках військової частини з 26.01.2024. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 26.01.2024 №11-РС.
Відповідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 15.02.2024 №46 старшого солдата ОСОБА_1 вважати таким, що з 15.02.2024 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2820 грн на місяць, згідно 5 тарифного розряду, шпк "Солдат" ВОС – 100915А.
20 лютого 2024 року в межах часового проміжку з 06 години 20 хвилин по 07 годину 30 хвилин старший солдат ОСОБА_1 отримав вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку та артеріальну гіпертензію внаслідок удару ворожого FPV-дрону у населеному пункті Малинівка Пологівського району Запорізької області, що підтверджується первинною медичною картки форми 100 невідкладної допомоги.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 21.02.2024 №52 вважати таким, що ОСОБА_1 вибув на стаціонарне лікування 21.02.2024 на підставі направлення начальника медичного пункту від 21.02.2024 №136.
Так, з 21.02.2024 по 27.02.2024 (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 27.02.2024 №58) ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 115 від 21.02.2024 "Про обставини отримання поранення військовослужбовцями" зафіксовано фактичні обставини отримання (поранення, контузії, каліцтва) військовослужбовців, які перебували безпосередньо на чергуванні у населеному пункті Малинівка Пологівського району Запорізької області (включно з позивачем). Додаткового службового розслідування про обставини отримання військовослужбовцями поранення (поранення, контузії, каліцтва) не проводилося.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 115 від 21.02.2024 "Про обставини отримання поранення військовослужбовцями" старшому солдатові ОСОБА_1 надано Довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 175 від 29.02.2024.
ОСОБА_1 рапортом від 27.02.2024 (Вх. №618 від 28.02.2024, в/ч НОМЕР_2 ) просив дозволити вибути на лікування в місто Запоріжжя, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.
Рапорт позивача розглянутий та 28.02.2024 направленням №186 командира військової частини НОМЕР_2 – ОСОБА_1 направлено на лікування (діагноз: гострий лівобічний (гнійний) гайморит.
Старший солдат ОСОБА_1 29.02.2024 вибув на стаціонарне лікування на підставі направлення начальника медичного пункту від 28.02.2024 №186.
Так, згідно виписного епікризу №1179, ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 29.02.2024 по 05.03.2024 (діагноз: лівобічний верхньощелепний синусит. Зміщення носової перегородки. Вазомоторний риніт. Двобічна сенсоневральна приглухуватість), 05.03.2024 пацієнта не знайдено в палаті. На телефонні дзвінки не відповідає. Самовільно покинув лікарню. Виписується за порушення режиму.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому було надане направлення на лікування до Запорізького військового госпіталю 28.02.2024, діагноз: гострий двобічний гнійний гайморит в стадії загострення. Згідно отриманої інформації з лікувального закладу, старший солдат ОСОБА_1 після закінчення лікування виписаний 05.03.2024, самовільно залишив лікарню, виписаний через порушення режиму. До місця розташуваня в/ч НОМЕР_2 не прибув, а зв`язок не виходить, що підтверджується рапортом начальника медичної служби – начальника медичного пункту в/ч НОМЕР_2 ст. лейтенанта медичної служби ОСОБА_3 від 08.03.2024.
Командиром військової частини НОМЕР_2 складено довідку про факт неприбуття після проходження лікування командування ТРО Збройних Сил України, ОУВ "Запоріжжя" військовослужбовця військової служби за мобілізацією старшого солдата ОСОБА_1 
Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по адміністративно-господарській діяльності) від 08.03.2024 №169 "Про призначення службового розслідування" з метою забезпечення військової дисципліни та статутного порядку, на підставі рапорту старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_3 , начальника медичної служби - медичного пункту військової частини НОМЕР_2 , вхідний №853 від 08.03.2024, щодо факту неприбуття до розташування підрозділу, населеного пункту Малинівка Пологівського району Запорізької області, району оборони військової частини НОМЕР_2 , після проходження лікування старшого солдата ОСОБА_1 , стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, відповідно до вимог статей 84 - 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, наказую: провести службове розслідування за фактом неприбуття після проходження лікування старшого солдата ОСОБА_1 , стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу З стрілецької роти.
Згідно матеріалів службового розслідування відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №169 "Про призначення службового розслідування" від 08.03.2024 по факту неприбуття до розташування підрозділу після лікування, старшого солдата ОСОБА_1 , стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 , стрілець 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, самовільно залишив медичний заклад КНП "Міська лікарня №7" Запорізької міської ради, де проходив лікування з 29.02.2024 по 05.03.2024, у межі розташування військової частини НОМЕР_2 , а саме: населений пункт Малинівка Пологівського району Запорізької області (до ввіреного району оборони військової частини) не повернувся та, відповідно, відсутній у межах розташування 3 стрілецької роти з 05 березня 2024 року. Старший солдат ОСОБА_1 з метою ухилення від продовження проходження військової служби під час дії воєнного стану, вчинив дії, що містять ознаки кримінального правопорушення відповідно до частини 5 статті 407 Кримінального кодексу України, а саме: самовільно залишив військову частину або місце служби, а також не з`явився вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці. Вина військовослужбовця ОСОБА_1 виражається у формі прямого умислу, оскільки він усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно-небезпечні наслідки та бажав їх настання. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги нормативно-правових актів.
Пропозиції: 1. Службове розслідування, призначене наказом командира військової частини НОМЕР_2 №169 від 08.03.2024 вважати завершеним. 2. Заступнику командира батальйону з морально-психологічного забезпечення молодшому лейтенанту ОСОБА_4 підготувати матеріали службового розслідування щодо вчинення старшим солдатом ОСОБА_1 дій, що містять ознаки кримінального правопорушення відповідно до ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України для передачі до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі (з дислокацією у місті Запоріжжя) для надання остаточної правової оцінки. 3. Тимчасово виконуючому обов`язки начальника фінансово-економічної служби призупинити нарахування та виплати грошового забезпечення з 05.03.2024 до вияснення всіх обставин та окремого розпорядження старшому солдату ОСОБА_1 . 4. Командирам підрозділів військової частини НОМЕР_2 роз`яснювальні заходи щодо неприпустимості порушень військової дисципліни під час воєнного стану. 5. Зазначений випадок довести до осіб, що їх стосується.
У відповідності до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по адміністративно-господарській діяльності) від 16.03.2024 №196 "Про результати службового розслідування"  службове розслідування, призначене наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №169 "Про початок службового розслідування" від 08.03.2024 по факту неприбуття у межі розташування військової частини НОМЕР_2 після проходження лікування старшого солдата ОСОБА_1 , стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти - вважати завершеним. Заступнику командира батальйону з морально - психологічного забезпечення молодшому лейтенанту ОСОБА_5 подати матеріали службового розслідування щодо вчинення старшим солдатом ОСОБА_1 , стрільцем 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, дій, що містять ознаки кримінального правопорушення частини 5 статті 407 Кримінального Кодексу України, для передачі до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі (з дислокацією у місті Запоріжжя) для надання правової оцінки. Тимчасово виконуючому обов`язки начальника фінансово - економічної служби призупинити нарахування та виплату грошового забезпечення старшому солдату ОСОБА_1 , стрільцю 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти з 05.03.2024 до окремого розпорядження.
За результатами розгляду першим слідчим відділом з дислокацією (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР у м. Мелітополі матеріалів службового розслідування за фактом самовільного залишеного місця служби військовослужбовцем ОСОБА_1 , 10.05.2024 старшим слідчим-криміналістом першого слідчого відділу з дислокацією (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР у м. Мелітополі Юрієм Солохою розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №62024080100004020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.
Позивач, вважаючи, що відповідачі допустили протиправну бездіяльність щодо нерозгляду його вимог, звернувся через уповноваженого представника до суду з цією позовною заявою.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частинами 2, 3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини 7 статті 1 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Згідно із частиною 14 статті 2 Закону № 2232-XII, виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 №389-VІІІ (надалі, також - Закон №389) визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введенно воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024  та триває по теперішній час.
Також, Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію", у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Позивач, призваний на військову службу по мобілізації в особливий період, вважаючи, що під час проходження такої військової служби зазнав ушкодження здоров`я, внаслідок чого перебував на лікування, що, на його переконання, надає право на отримання додаткової винагороди у визначеному законом розмірі, а також потребує подальшого лікування та перегляду придатності до військової служби, встановлення втрати працездатності та інвалідності. 
При цьому, як встановлено судом, в матеріалах справи відсутні звернення, рапорти позивача з відповідними вимогами. Так, для отримання направлення на лікування та проходження військово-лікарської комісії для визначення ступеню придатності до військової служби, військовослужбовцю належить прибути, по місцю проходження служби до військової частини, та звернутись з відповідним рапортом по команді.
Разом з тим, рапорти позивача від 10.11.2023 №3701с на частину основної відпустки, від 15.01.2024 (про продовження відпустки для лікування, у зв`язку з хворобою на 30 діб з 17.01.2024 на підставі довідки ВЛК №44/1 від 15.01.2024) та від 27.02.2024 (у зв`язку з погіршенням стану здоров`я відповідно до направлення №186 від 28.02.2024) були розглянуті та вирішені по суті заявлених питань. Так, позивачу надавались відповідні відпустки, видавались направлення в тому числі на стаціонарне лікування.
Як передбачено частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За приписами частини другої статті 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.
Відповідно до частини четвертої статті 79 КАС України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.
Крім того, частинами першою, другою статті 80 КАС України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено, зокрема заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Отже, наведеними положеннями процесуального закону передбачено, що сторони судового процесу, зокрема позивач, повинні брати активну участь у збиранні доказової інформації з метою підтвердження обґрунтованості своєї позиції перед судом.
Обов`язок позивача доводити обставини, на які він посилається на обґрунтування своїх доводів, є ключовим аспектом принципу змагальності та рівності в судовому процесі.
Позивач не може будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, допоки інша сторона не надасть доказів на її спростування (концепція негативного доказу), оскільки такий підхід нівелює саму сутність принципу змагальності.
Тобто обов`язок доведення обставин, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, у рівній мірі покладається на обох сторін. Кожна сторона повинна довести факти, на які вона посилається.
При цьому підставу позову повинен довести саме позивач. Позивач повинен подати докази, на яких ґрунтуються його вимоги разом з поданням позовної заяви. 
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 06 червня 2024 року в справі № 400/1217/23, від 20 червня 2024 року в справі № 400/249/23 та від 06 серпня 2024 року в справі № 400/10311/23.
Відтак колегія суддів не приймає доводи скаржника про те, що відповідачем «були вирішені лише ті рапорти, які йому [позивачу] було дозволено подати».
Відповідно до пункту 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (надалі, також - Статут) про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Згідно пункту 14 Статуту, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Відповідно до пункту 115 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян.
Відповідно до статті 20 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Так, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 № 2011-XII (надалі, також - Закон № 2011-XII).
Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Відповідно до частини 4 статті 9 Закону №2011-XII, порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (частина 4 статті 9 вказаного вище Закону).
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (надалі, також - Постанова №168).
Відповідно до пункту 1-2 Постанови №168 (у редакції згідно з Постановою КМ №836 від 09.08.2023 та у частині виплати додаткової винагороди застосовується з 1 червня 2023 року), виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Отже, у разі поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії мають право на отримання збільшеної винагороди в розмірі до 100 000 грн.
Разом з тим, з аналізу наведених норм Постанови №168 слідує встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:
1) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини;
2) факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Також, аналогічна норма передбачена і в Наказі Міністерства оброни України “Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам” від 07.06.2018 №260 (надалі,  також - Порядок №260), відповідно до пункту 10 Розділу XXXIV у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які:
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини),- виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер);
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення),- за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності;
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Також приписами пункту 11 Розділу XXXIV - Порядку №260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
Водночас, суд зауважує, що Порядок №260 доповнено новим розділом "XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану" згідно з наказом Міністерства оборони України №44 від 25.01.2023, який застосовується з 01.02.2023.
Наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 (надалі, також – Інструкція №332), яка визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини).
Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції №332, ця Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.
Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку як нещасні випадки не підлягають.
Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.
Відповідно до абзацу 1 пункту 1 розділу ІІ Інструкції №332 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.
Абзацом 1 пункту 3 розділу ІІ Інструкції №332 визначено, що нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту безпосереднього командира потерпілого або потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Інструкції №332 командир військової частини, який отримав повідомлення про нещасний випадок, у свою чергу зобов`язаний:
негайно через засоби зв`язку повідомити про нещасний випадок (зникнення, смерть) старшого командира (начальника) та протягом доби надати йому письмове повідомлення за формою НВ-1 наведеною у додатку 2 до цієї Інструкції (далі - повідомлення за формою НВ-1);
у разі зникнення або смерті військовослужбовця внаслідок нещасного випадку протягом доби повідомити його батьків або близьких родичів;
залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок (виконання робіт, пожежа, аварія транспортного засобу будь-якого виду та форми власності, гостре професійне захворювання або отруєння тощо),- протягом доби надіслати повідомлення за формою НВ-1 до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо), а в передбачених законодавством випадках, - повідомити Військову службу правопорядку у Збройних Силах України та (або) Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері;
якщо потерпілий військовослужбовець був відряджений з іншої військової частини,- повідомити протягом доби через засоби зв`язку його командира та надіслати повідомлення за формою НВ-1;
протягом доби призначити комісію з розслідування нещасного випадку чисельністю не менш як три особи у складі голови комісії (яким є один із його заступників) та членів - командира роти, батальйону (дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де стався нещасний випадок, та залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок, - фахівців профільних служб (озброєння, тилу, пожежної, автомобільної, інженерної, медичної тощо). До складу комісії не може входити безпосередній командир (начальник) потерпілого військовослужбовця;
забезпечити належні умови для роботи комісії (надати приміщення, засоби зв`язку, оргтехніку, автотранспорт, канцелярське приладдя тощо), а також залучених до роботи експертів, інших спеціалістів та сприяти роботі комісії з метою своєчасного і об`єктивного проведення розслідування нещасного випадку.
Відповідно до пункту 10 розділу ІІ Інструкції №332 обставинами, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3, є:
виконання потерпілим військовослужбовцем службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини, у тому числі у відрядженні;
виконання потерпілим військовослужбовцем державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
перебування потерпілого військовослужбовця у складі добового наряду;
виконання завдань відповідно до розпоряджень та наказів командира військової частини в позаслужбовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні на території військової частини та поза її межами;
прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, пішки або на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності;
виконання дій, що не входять до кола службових обов`язків потерпілого військовослужбовця, а саме: із запобігання виникненню аварій або рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку;
участь у спортивних змаганнях та інших масових заходах і акціях, які проводяться військовою частиною самостійно або за рішенням старшого командира;
прямування потерпілого військовослужбовця до місця відрядження і у зворотному напрямку на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності;
заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або дій, зазначених в абзаці восьмому цього пункту, незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків позаслужбового характеру, що підтверджено висновком відповідних органів;
отримання потерпілим військовослужбовцем травми або інших ушкоджень унаслідок погіршення стану його здоров`я, яке сталося під впливом небезпечного фактору чи середовища у процесі виконання ним обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком;
раптове погіршення стану здоров`я потерпілого військовослужбовця або його смерть під час виконання обов`язків військової служби внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих факторів та (або) важкості чи напруженості роботи, яка виконувалась, що підтверджено медичним висновком, якщо робота, що виконувалась, була протипоказана за медичним висновком про стан його здоров`я та якщо потерпілий не проходив відповідного медичного огляду;
смерть військовослужбовця внаслідок захворювання або травми, отриманих ним раніше під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком;
оголошення судовим рішенням військовослужбовця померлим.
Пунктом 18 розділу ІІ Інструкції №332 передбачено, що за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються:
дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок;
військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця;
вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я;
коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні);
перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин;
порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення;
заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому.
На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (надалі, також  - Положення №402).
Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Інструкції №332, спеціальному розслідуванню підлягають: нещасні випадки з військовослужбовцями зі смертельним наслідком; нещасні випадки, унаслідок яких військовослужбовцем отримані тяжкі травми; групові нещасні випадки, що сталися одночасно з двома і більше військовослужбовцями, незалежно від тяжкості шкоди їх здоров`ю; випадки зникнення військовослужбовців, за відсутності ознак ухилення від військової служби; випадки смерті військовослужбовців.
Спеціальне розслідування зазначених вище випадків проводиться за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання обов`язків військової служби.
Визначення ступеня тяжкості травм здійснюється відповідно до Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 липня 2007 року № 370, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 серпня 2007 року за № 902/14169.
Також розділом VI Інструкції №332 визначено порядок розслідування причин виникнення професійних захворювань та отруєнь, їх облік, відповідно до пунктів 1 та 2 якого усі вперше виявлені хронічні професійні захворювання та отруєння (далі - профзахворювання) військовослужбовців підлягають розслідуванню. Діагноз професійного захворювання встановлюється згідно з Переліком професійних захворювань, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2000 року №1662.
До профзахворювання належить захворювання, що виникло внаслідок виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби та зумовлене виключно або переважно впливом шкідливих факторів середовища, де виконувались ці обов`язки, та (або) шкідливим фактором процесу їх виконання.
Як з`ясовано судом вище, підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.
З матеріалів справи вбачається, що 03 листопада 2023 року в межах часового проміжку з 09 години 35 хвилин по 09 годину 45 хвилин старший солдат ОСОБА_1 отримав вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку та гіпертонічний криз внаслідок мінометного обстрілу позиції 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти в населеному пункті Малинівка Пологівського району Запорізької області.
Так, наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 740 від 11.11.2023 "Про обставини отримання поранення військовослужбовцями" зафіксовано фактичні обставини отримання травми (поранення, контузії, каліцтва) військовослужбовців, які перебували безпосередньо на чергуванні у населеному пункті Малинівка Пологівського району Запорізької області (включно з позивачем).
При цьому, додатково службового розслідування щодо обставин отримання військовослужбовцями поранення (поранення, контузії, каліцтва) не проводилося з огляду на таке.
Як уже встановлено судом, згідно з пунктом 1 Розділу І (Загальні положення) Інструкції № 332 зазначається, що остання визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини). Пунктом третім додається, що ця інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил. Зазначені випадки є бойовими людськими втратами і обліку як нещасні випадки не підлягають. Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.
Відповідно до наказу Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 (зі змінами) затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних силах України (надалі по тексту - Наказ №608). Так, пунктом 5 розділу І визначено, що розслідування нещасних випадків, професійних захворювань, аварій проводиться відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360. Втім, оскільки останній втратив чинність на підставі наказу Міністерства оборони № 332 від 27.10.2021, відповідні норми останнього повинні застосовуватися під час проведення розслідувань у разі виникнення згаданих випадків, захворювань та аварій.
Тож колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що серед пунктів Розділу II Наказу № 608 (Підстави призначення та предмет службового розслідування) відсутні приписи щодо обов`язковості призначення службового розслідування у зв`язку з отриманням військовослужбовцями поранення (поранення, контузії, каліцтва тощо).
Зважаючи на вищевикладене, командиром військової частини НОМЕР_2 підставно прийнято рішення зафіксувати обставини отримання поранення військовослужбовцями у формі наказу №740 від 11.11.2023 задля подальшого здійснення нарахування та виплат військовослужбовцям, які отримали поранення, пов`язані із захистом Батьківщини, а також додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі й закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, а також задля гарантованого надання Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено Додатком №5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 №740 від 11.11.2023 військовослужбовцеві ОСОБА_1 видано Довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 3299 від 26.11.2023.
Надалі, 20 лютого 2024 року старший солдат ОСОБА_1 отримав вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку та артеріальну гіпертензію внаслідок удару ворожого FРV-дрону у населеному пункті Малинівка Пологівського району Запорізької області.
Відтак, наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 115 від 21.02.2024 "Про обставини отримання поранення військовослужбовцями" зафіксовано фактичні обставини отримання (поранення, контузії, каліцтва) військовослужбовців, які перебували безпосередньо на чергуванні у населеному пункті Малинівка Пологівського району Запорізької області (включно з позивачем).
Знову ж таки, додаткового службового розслідування про обставини отримання військовослужбовцями поранення (поранення, контузії, каліцтва) не проводилося з огляду на вищенаведені приписи законодавства.
Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 115 від 21.02.2024 "Про обставини отримання поранення військовослужбовцями" старшому солдатові ОСОБА_1 видано Довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 175 від 29.02.2024.
Таким чином, колегія апеляційного суду відхиляє доводи скаржника щодо порушення вимог законодавства у частині протиправного нездійснення будь-якого службового розслідування факту отримання травмування, та, як наслідок, невидачі відповідної довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) є безпідставними та неоґрунтованими.
Так, відповідно до абзацу 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2023 (зі змінами), на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави- агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Абзацом 3 пункту 11 Постанови № 168 встановлено, що до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 11, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
Аналогічні норми щодо питання нарахування та виплат містяться у Розділі 34 (Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану) Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 (зі змінами).Зокрема пунктом 2 вказується, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачується в таких розмірах:
100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора,
у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);
у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;
із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;
на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);
з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;
з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);
у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);
з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями.
Пунктом 11-13 Наказу № 260 також вказується, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.
Матеріалами справи стверджується, що за фактом отриманих позивачем травм (поранення, контузії, каліцтва), пропорційно часу перебування військовослужбовця у лікувальних закладах фінансово-економічним органом військової частини НОМЕР_3 здійснювалося нарахування та виплата додаткової винагороди в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 за №450 від 10.05.2024.
При цьому, згідно відомостей довідки військової частини НОМЕР_2 за №450 від 10.05.2024 судом встановлено, що нарахування такого виду грошової винагороди не здійснювалося лише протягом перебування ОСОБА_1 у відпустках для лікування у зв`язку з хворобою протягом грудня 2023 року та січня 2024 року (0,00 грн).
Виплата додаткової грошової винагороди не здійснювалося на підставі вищевказаних приписів Постанови № 168 та Наказу № 260, оскільки відповідно до Довідок ВЛК від 18.12.2023 та від 15.01.2024 не зазначено ступені тяжкості поранення, адже такий огляд здійснювався після проведеного операційного втручання, а не за результатами отриманого поранення.
При цьому, суд попередньої інстанції правильно зазначив про неможливість перебирання повноваження військово-медичного органу щодо аналізу інших медичних документів для надання висновків щодо причинно-наслідкового зв`язку поранення позивача і ступеня його тяжкості.
Так, Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі №806/526/16 зауважив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Також згідно висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 12.06.2020 у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Крім того, старшому солдатові ОСОБА_1 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 196 від 16.03.2024 призупинено нарахування та виплату грошового забезпечення до окремого розпорядження, у зв`язку з тим, що він не з`явився з лікувального закладу до місця проходження військової служби і станом на час подання відзиву на позовну заяву військовослужбовця відсутній у межах розташування військової частини (у межах району ведення бойових дій) у Пологівському районі Запорізької області.
Так, 20.05.2024 на адресу військової частини НОМЕР_2 від Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь надійшло повідомлення про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні № 6202408010004020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України, - дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу, вчинене в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці.
Щодо позовних вимог заявника виплатити позивачеві компенсацію за невикористані щорічні відпустки; у разі наявності УБД, компенсацію за невикористану додаткову відпустку - 14 діб за кожний рік служби (включаючи рік отримання УБД та рік звільнення); виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні; виплатити компенсацію за недоотримане речове майно, слід вказати таке.
Заявлені до військової частини вищезазначені вимоги позивача стосуються правовідносин, що виникають під час проходження громадянами військової служби, а саме: у частині звільнення з такого виду служби на підставах, передбачених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (зі змінами) та у порядку, передбаченим Розділом 9 (Особливості проходження строкової військової служби) Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (зі змінами) (надалі - Положення № 1153).
Відповідно до пункту 233 Положення № 1153 військовослужбовці, які виявили бажання звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:
підстави звільнення з військової служби;
думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово- обліковою спеціальністю;
районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Оскільки, старший солдат ОСОБА_1 не подавав рапорту про звільнення з військової служби до служби діловодства військової частини НОМЕР_2 , то такі позовні вимоги є безпідставними, відтак задоволенню не підлягають.
Щодо заявлених військовослужбовцем позовних вимог виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, а також одноразову допомогу для оздоровлення зазначимо наступне.
Згідно з Розділом 23 (Виплата грошової допомоги для оздоровлення) та Розділом 24 (Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань) Наказу № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.
Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.
Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Зазначені види одноразових виплат гарантовано виплачуються у разі звільнення з військової служби, або ж у разі подання відповідного змісту рапорту про таку виплату. Зважаючи на те, що старший солдат ОСОБА_1 такого рапорту до служби діловодства військової частини НОМЕР_2 не подавав, то заявлені позовоні вимоги в цій частині є необгрунтованимим та безпідставними.
З приводу заявленої позовної вимоги про те, щоб на час вирішення справи тримати в ізоляції ОСОБА_1 (у медичному підрозділі в/ч НОМЕР_1 чи в/ч НОМЕР_2 чи в іншому приспособленому для цього медзакладі (з наданням при потребі відповідного лікування) слід першої інстанції зазначив, що наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 "Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України" не передбачається жодних обов`язкових приписів щодо утримування військовослужбовців в ізоляції в межах медичного пункту військової частини.
З приводу позовних вимог щодо вирішення питання придатності позивача до військової служби, суд зазначає таке.
Відповідно до частини десятої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (як зазначено вище - Положення №402).
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з пунктом 1.2 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза - це, зокрема, медичний огляд військовослужбовців; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Пунктом 2.1 розділу І Положення №402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Відповідно до абзаців 1 та 2 пункту 6.1 розділу ІІ Положення №402, направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.
Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби за рекомендацією лікаря, у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть обмежувати придатність або зумовлювати непридатність до військової служби.
Тобто, військова частина НОМЕР_2 , скеровуючи ОСОБА_1 на лікування не вправі була вирішувати питання щодо наявності підстав для подальшого скерування на ВЛК, оскільки такі повноваження належали керівнику закладу охорони здоров`я за місцем лікування позивача.
Зрештою, як вже було зазначено вище, рапортів про скерування на проходження ВКЛ позивачем подано не було.
Дослідивши обставини справи у відповідності до наведених вище правових норм, колегія суддів суду апеляційної інстанції підтримує правильний висновок суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність підстав для задоволення позову. Колегія суддів констатує, що позивач ніяким чином не довів підстави заявленого ним позову, а відповідач, відповідно до приписів КАС України, довів правомірність своїх дій. 
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року в справі № 300/2313/24 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 20 листопада 2024 року.