УХВАЛА 
21 листопада 2024 року                                                 
м. Київ
справа № 463/1258/22
провадження № 61-9278св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння, відшкодування моральної та майнової шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 09 травня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 травня 2024 року,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2022 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просили витребувати на їхню користь з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 підвальні приміщення номер IV, площею 14,2 кв. м та номер Vа, площею 6,4 кв. м, які розташовані у підвалі будинку АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_2 29 223,90 грн витрат, понесених на купівлю медичних засобів та 3 000 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 09 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 28 травня 2024 року, в задоволені позову відмовлено.
У червні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга   ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 09 травня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 травня 2024 року.
У касаційній скарзі заявники, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанці.
Підставою касаційного оскарження заявники зазначають порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14, у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17, від 15 травня 2019 року у справі № 522/7636/14-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі № 598/175/15-ц, від 27 листопада 2019 року у справі № 750/6330/17, від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц, від 07 жовтня 2020 року у справі № 640/11909/19, від 14 липня 2021 рок у справі № 127/13984/18, від 27 жовтня 2021 року у справі № 461/484/18, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також, підставою касаційного оскарження заявники зазначають порушення норм процесуального права, а саме: в ухваленні судових рішень брали участь судді, яким було заявлено відвід; не дослідження зібраних у справі доказів; необґрунтоване відхилення клопотань; встановлення обставин, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
Ураховуючи, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння, відшкодування моральної та майнової шкоди призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                     Н. Ю. Сакара
                                                                                                              О. В. Білоконь
                                                                                                              О. М. Осіян