УХВАЛА

03 жовтня 2024 року 
м. Київ
справа №120/10334/23
адміністративне провадження № К/990/30114/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Уханенка С.А.,  Мартинюк Н.М., 
перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 
на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2024 року
у справі №120/10334/23
за адміністративним позовом ОСОБА_1 
до військової частини НОМЕР_1 
про визнання бездіяльності протиправно та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В :
в липні 2023 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 (відповідача) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії щодо не нарахування та не виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Позовні вимоги обґрунтовано протиправною бездіяльністю дій відповідача щодо не нарахування та не виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку. Так, наголошує, що відповідачем було невчасно виплачено грошове забезпечення. Відтак, відповідача зобов`язаний нарахувати та виплатити йому середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.
Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні на користь ОСОБА_1 у розмірі 77888,46 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач та позивач подали апеляційні скарги.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2024 року в задоволенні апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задоволено повністю.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року змінено в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку, викладено абзац третій рішення суду наступного змісту: "Стягнути з військової частини НОМЕР_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні на користь ОСОБА_1 у розмірі 149615 (сто сорок дев`ять тисяч шістсот п`ятнадцять ) гривень 85 копійок., з відрахуванням з такої суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів".
В іншій частині рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року залишено без змін .
Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, скаржник звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Ухвалою Верховного Суду від 20 серпня 2024 року вказану касаційну скаргу залишено без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків, шляхом надання документа про сплату судового збору в установленому законом розмірі, а також доказів надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 КАС України.
На виконання цієї ухвали та в межах встановленого у ній строку, скаржник направив до суду заяву, в якій скаржник просить продовжити строк для усунення недоліків, вказуючи, що відповідач вживає всіх заходів для сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2024 року клопотання Військової частини НОМЕР_1 про продовження строку для усунення недоліків в частині сплати судового збору задоволено. Продовжено Військової частини НОМЕР_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги в частині надання документу про сплату судового збору в повному обсязі.
На виконання цієї ухвали, скаржник повторно направив до суду заяву про продовження строк для усунення недоліків. 
Проаналізувавши клопотання скаржника про продовження строк для усунення недоліків, Суд прийшов до таких висновків.
Згідно з частиною другою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Продовженням строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була вчинена у встановлений судом строк.
Отже, КАС України визначено максимально можливу тривалість строку (десять днів з дня вручення ухвали), який встановлюється судом для усунення недоліків касаційної скарги. Цей строк, який за своєю суттю є процесуальним, може бути продовжений судом з власної ініціативи або за заявою учасника справи.
У той же час, продовження процесуального строку є правом, а не обов`язком, суду і повинно здійснюватися за наявності для цього обґрунтованих підстав.
Також, слід врахувати, що умовою продовження строку усунення недоліків касаційної скарги є наявність достатніх доказів того, що після такого продовження строку відпадуть обставини, які перешкоджають виконанню ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху.
Згідно до частини третьої статті 2 КАС України одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.
Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в клопотанні про продовження строку для усунення недоліку касаційної скарги, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно можна встановити існування обставин, зазначених у заяві.
Відповідач, маючи однаковий обсяг процесуальних прав і обов`язків поряд з іншими учасниками справи, діє як суб`єкт владних повноважень та є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому обмежене її фінансування, зокрема, в частині видатків, передбачених на сплату судового збору, не є підставою для продовження строку для усунення недоліків.
Таким чином, особа, яка звертається до суду касаційної інстанції, повинна дотримуватися вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги та вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання такого обов`язку.
Наведені доводи не містять безсумнівних відомостей про час і обсяг очікуваних надходжень на рахунок скаржника, призначених для сплати судового збору, й жодним чином не підтверджують виникнення у нього можливості сплатити такий збір упродовж нового строку. 
Принагідно, суд зазначає, що сплата судового збору не може вважатись перешкодою в доступі до правосуддя, оскільки право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги, що судом вже було продовжено відповідачу строк для усунення недоліків, підстави для задоволення повторного клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги відсутні.
Таким чином, недоліки касаційної скарги у межах наданого строку не усунуто, а тому така касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України. Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
З огляду на наведене, подана у цій справі касаційна скарга підлягає поверненню її заявнику.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 169, 251, 330, 328, 332 КАС України, Суд -
УХВАЛИВ:
1. Відмовити Військовій частині НОМЕР_1 у задоволені клопотання про продовження строку для усунення недоліків.
2. Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2024 року у справі №120/10334/23  - повернути скаржнику.
3. Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
4. Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Судді 	 А.В. Жук  	
          	 С.А. Уханенко   Н.М. Мартинюк