Справа № 346/1608/24 
Провадження № 22-ц/4808/1370/24 
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої (судді-доповідача)        Пнівчук О.В.
суддів:                                Бойчука І.В., Томин О.О.,
з участю секретаря                        Кузів А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дикун Ігор Васильович, на рішення Коломийського міськрайонного суду від 19 серпня 2024 року, у складі судді Махно Н.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Коломийської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,
в с т а н о в и в:
У квітні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Коломийської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.
Позові вимоги обґрунтовував тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_2 , яка проживала постійно з ним та його батьком ОСОБА_3 в будинковолодінні за адресою АДРЕСА_1 , якій в даному будинковолодінні на праві приватної власності належало 3/8 частки, з яких 1/4 частки належала померлій, а 1/8 частки ОСОБА_2 успадкувала після смерті ОСОБА_4 . 
Вказував, що позивач з метою документального оформлення права власності на спадкове майно після смерті матері звернувся до приватного нотаріуса, однак йому було надано письмове роз`яснення, де зазначено, що слід звернутися з позовною заявою до суду, оскільки в спадкоємця відсутні необхідні документи для видачі свідоцтва про право на спадщину. 
Також зазначав, що він є єдиним спадкоємцем 1 черги за законом, а ОСОБА_3 не претендує на спадщину. Вказував, що на його користь щодо 1/4 частки будинку складено заповіт. 
Просив суд визнати за ним право власності на 3/8 частки будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 19 серпня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Коломийської міської ради про визнання права власності на спадкове майно – відмовлено.
Представник ОСОБА_1 адвокат Дикун І.В. подав на вказане рішення суду апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції не дотримано вимог законодавства щодо законності та обґрунтованості рішення суду, складено висновки, які не відповідають матеріалам справи, не правильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.
Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивача, ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом. Для отримання свідоцтва про право на спадщину в інтересах позивача звернувся його батько – ОСОБА_3 , до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Базюк Т.В. Однак йому надано письмову відповідь від 21.03.2024 року за №01 – 16/51, в якій зазначено, що потрібно звернутися з позовною заявою до суду, оскільки в спадкоємця відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину документи.
Відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки позивач постійно проживав із спадкодавцем на час смерті він є особою, що прийняла спадщину після смерті матері. 
Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на заповіт від 21.02.2019 відповідно до якого – ОСОБА_2 заповіла все майно ОСОБА_1 .
Зазначає, що ОСОБА_3 на підставі ч.1 ст.1241 ЦК належала обов`язкова частка в спадковій масі після смерті його дружини – ОСОБА_2 , від якої він відмовився. 
ОСОБА_3 звернувся в інтересах позивача для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак йому було надано письмову відповідь, яка є офіційною відмовою виходячи з преюдиційних висновків КЦС ВС, що викладені в постанові від 07.02.2024 р., справа № 201/1883/21 (пров.61-10304св23).
Не відповідає обставинам справи твердження суду про те, що жодним чином не є підтверджена відмова ОСОБА_3 від спадщини після смерті померлої дружини, тому позивачем належним чином не підтверджено відсутність спору щодо спадкового майна зі сторони батька.
Так, на адресу суду (для усунення недоліків позовної заяви) подана письмова заява ОСОБА_5 від 09.04.2024, в якій він вказав, що відмовився від спадщини, яка залишилась після смерті своєї дружини в користь позивача. Також ОСОБА_6 у даній заяві написав, що жодного спору щодо спадкового майна з його сторони не має і не буде. Тобто ОСОБА_6 не міг бути відповідачем по справі, а інших відповідачів, які б претендували на майно не має.
Оскільки спадкова маса розміщена на території Коломийської міської ради, вона виступила відповідачем. Відносно вказаного процесуального статусу – Коломийська міська рада не заперечувала, що видно з листа на адресу суду від 12.07.2024.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що його заявлено до неналежного відповідача, зобов`язаний був зазначити хто має бути належним відповідачем, чого в оскаржуваному рішенні суду не зроблено. Також суд не взяв до уваги висновки Верховного Суду, висловлені в постанові від 07 жовтня 2020 року (справа №705/3876/18) про те, щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.        Вважає, що по заявленому позову належним відповідачем має бути саме Коломийська міська рада, така позиція знайшла своє відображення в постанові КЦС ВС від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) у якій зроблено висновок про те, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку його відсутності, усунення від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. 
Просить скасувати рішення суду та прийняти нове судове рішення, згідно якого повністю задовольнити позовну заяву.
Коломийська міська рада правом на подачу відзиву не скористалась.
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.
Представник відповідача Коломийської міської ради Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернувся ОСОБА_3 , а позивачем не подано до суду клопотання (заява) про заміну первісного відповідача належним відповідачем, таким чином позовні вимоги пред`явлено до неналежного відповідача.
З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 , 1983 р.н., є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.35). 
Відповідно до копії договору міни квартири на жилий будинок від 15 травня 1996 року, та копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 стали власниками по 1/4 частки кожний, житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 15-18). 
Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено актовий запис №321. (а.с.13). 
Згідно з копіює свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис №169. (а.с.12). 
Згідно із копією заповіту від 12 серпня 2016 року, посвідченого нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за №834, ОСОБА_2 належне їй майно, а саме 1/4 частку будинку АДРЕСА_1 , заповіла ОСОБА_1 (а.с.9-10). 
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 лютого 2019 року спадкоємці майна ОСОБА_4 , що складається з 1/4 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 є батьки померлого: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у розмірі по 1/2 частки спадщини кожний. Свідоцтво на 1/8 частки спадщини видано ОСОБА_2 (а.с.19). 
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.02.2019 вбачається, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , а саме 1/8 частка на підставі приватної спільної часткової власності зареєстрована за ОСОБА_2 (а.с.20). 
Згідно із копією заповіту від 21 лютого 2019 року, посвідченого державним нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за №123, ОСОБА_2 все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 .
Склад та вартість 3/8 часток будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , належним чином підтверджені позивачем (а.с.21-34). 
Відповідно до наданої до суду копії спадкової справи №10/2024 заведеної після смерті ОСОБА_2 , до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину 21 березня 2024 року звернувся чоловік померлої - ОСОБА_3 , у якій посилаючись на положення ст. 1241 ЦК України, як непрацездатний за віком чоловік спадкодавця, просив видати свідоцтво про право на спадщину на обов`язкову частку у спадщині.
Відповідно до письмового роз`яснення приватного нотаріуса Коломийського нотаріального округу Базюк Т.В. від 21 березня 2024 року №01-16/51 на усне звернення щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , надісланого на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - через відсутність у спадкоємців документів, що підтверджують право власності померлої ОСОБА_2 на спадкове майно, рекомендовано звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на таке спадкове майно (а.с.7). 
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Встановлено, що позивач ОСОБА_1 пред`явив позов до Коломийської міської ради про визнання за ним права власності на 3/8 частки будинковолодіння за адресою  АДРЕСА_1  в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , посилаючись на те, що інших спадкоємців після смерті спадкодавця немає.
Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування, згідно ст. 1217 ЦК України, здійснюється за заповітом або за законом.
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст. 1223 ЦК України).
Частиною першою статті 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).         Відповідно до положень ч.1,2,5 ст 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Для прийняття спадщини  (стаття 1270) встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини (ч.5 ст. 1269) .
Зібраними доказами в справі встановлено, що позивач бажає реалізувати своє право на оформлення спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Так, згідно заповіту, складеного ОСОБА_2 21.02.2019 року, все належне їй майно, з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати на момент смерті заповіла ОСОБА_1 . 
Встановлено, що як ОСОБА_1 (позивач) так і його батько ОСОБА_3 на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем.
Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 відмовився у встановленому законом порядку від прийняття спадщини.
Натомість встановлено, що ОСОБА_3 21 березня 2024 року подав до приватного нотаріуса заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, у якій як непрацездатний за віком чоловік спадкодавця, просив видати свідоцтво про право на спадщину на обов`язкову частку у спадщині.
Оскільки позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на все спадкове майно померлої ОСОБА_2 , то належним відповідачем у даній справі є ОСОБА_3 , який має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті дружини ОСОБА_2 та звернувся до нотаріуса про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на вказану частку.
Таким чином, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 та постановив рішення з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права.
З огляду на зазначене, підстави для скасування рішення суду з наведених апелянтом підстав відсутні.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дикун Ігор Васильович, залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 19 серпня 2024 року – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 22 жовтня 2024 року.

Головуюча                                                        О.В. Пнівчук
Судді:                                                                І.В. Бойчук
                                                                       О.О. Томин