УХВАЛА
 
19 грудня 2024 року
м. Київ
справа № 473/4332/23
провадження № 61-16716 ск24 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Боднарук Василь Васильович, на постанову Миколаївського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - фермерське господарство «ФЕРОМ», про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2023 року    ОСОБА_1  звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила розірвати договір оренди землі від 05 листопада 2015 року, площею           8,62 га та стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з орендної плати за 8 років у загальному розмірі 35 472,00 грн, виходячи із зазначеного у договорі розміру орендної плати - 4 434,00 грн на рік.
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 квітня 2024 року позов  ОСОБА_1 задоволено.
Розірвано договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4822084500:01:000:0012, площею 8,6177 га, розташованої на території Тімірязєвської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 05 листопада 2015 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 невиплачену орендну плату згідно з договором оренди                       від 05 листопада 2015 року за період 2015 по 2022 роки у розмірі 35 472,00 грн. 
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року, із урахуванням ухвали цього ж суду від 19 листопада 2024 року про виправлення описки, рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області                     від 26 квітня 2024 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
У грудні 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову суду апеляційної інстанції, у якій заявник просила її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, з урахуванням такого.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом  (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
Відповідно до положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
Зі змісту положень пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України убачається, що у позовах про розірвання договору найму (оренди) ціна позову визначається сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що орендна плата у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки становить 4 434,18 грн щорічно, розмір заборгованості, яку просить стягнути позивач - 35 472,00 грн.
За наведених обставин, ціна позову в частині вимоги про розірвання договору оренди землі становить 13 302,54 грн (4 434,18 грн* 3), в частині розміру заборгованості за 8 років, яку просить стягнути позивач - 35 472,00 грн.
З огляду на вимоги пунктів 1, 8 частини першої статті 176 ЦПК України, ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесятирозмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028*250=757 000).
Таким чином, зазначена справа є справою з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому, за загальним правилом, виключається можливість перегляду ухваленого у ній судового рішення судом касаційної інстанції.
Касаційна скарга не містить мотивів про те, що оскаржуване судове рішення підпадає принаймні під один із випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у таких справах підлягають касаційному оскарженню. 
Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Колегія суддів дослідила ціну та предмет позову, складність справи й не встановила випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судового рішення у цій справі у касаційному порядку.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
З урахуванням наведеного, оскільки   ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Боднарук Василь Васильович, на постанову Миколаївського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - фермерське господарство «ФЕРОМ», про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                     О. В. Білоконь
                                                                                             О. М. Осіян
                                                                                              Н. Ю. Сакара