ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2024 року 
м. Київ
справа № 202/2174/23
провадження № 51-2894 км 24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючої                                                  ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 , 
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
захисника                                                   ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
засудженого                                               ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року щодо
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Василівська Пустош, м. Краматорськ Донецької області, 
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3
ст. 114 -2 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1. Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2023 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 3 ст. 114-2 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців. 
2. Вирішено питання щодо процесуальних витрат, речових доказів та інших заходів кримінального провадження.
3. Дніпровський апеляційний суд 01 квітня 2024 року вирок місцевого суду залишив без змін.
4. За обставин, детально викладених у вироку, ОСОБА_7 , діючи умисно, з ідеологічних мотивів, в умовах воєнного стану, перебуваючи на території м. Краматорськ Донецької області, більш точна адреса не встановлена, за допомогою власного мобільного телефону марки «Honor» моделі «LLD-L31», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , використовуючи акаунт мобільного додатку «Telegram», зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 під псевдонімом «ОСОБА_7» в особистій переписці з користувачем додатку «Telegram», що зареєстрований під псевдонімом « ОСОБА_8 » ( ОСОБА_8 ), який належить представнику незаконних збройних формувань т. зв. «ЛДНР» ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (перебував у складі російських окупаційних військ, тривалий час був членом розвідувального підрозділу незаконних збройних формувань в/ч НОМЕР_4 1-го армійського корпусу т. зв. «донецької народної республіки»), поширив останньому інформацію військового характеру шляхом пересилання голосового повідомлення, а саме: 27 серпня 2022 о 20:08 годині про місце розташування особового складу та військової техніки ЗСУ на території гуртожитку, розташованого у АДРЕСА_1 , а також про місце будівництва військовослужбовцями ЗСУ фортифікаційних споруд (окопів) біля АДРЕСА_2.
5. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив дії, які виразилися у поширенні інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинені в умовах воєнного стану та з метою надання такої інформації незаконним збройним формуванням.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
6. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону просить скасувати судове рішення та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
7. На обґрунтування своїх доводів зазначає, що апеляційний суд не надав оцінки всім доводам апеляційної скарги, зокрема щодо невідповідності тексту голосового повідомлення ОСОБА_7 від 27 серпня 2022 року критеріям визначеним ч. 3 ст. 114-2 КК; відсутності у вироку оцінки дослідженого місцевим судом аудіофайлу 5213260724410784698.0gg зі змістом вказаного повідомлення. Вказує, що апеляційний суд не вірно виклав в ухвалі доводів сторони захисту в частині оцінки протоколу слідчого експерименту, мотивів посилання на Акт № 82/21/18 від 24 грудня 2021 року.
8. Також сторона захисту зазначає, що до ОСОБА_7 застосована неналежна правова процедура, зокрема відомості до ЄРДР внесені неправомірно, оскільки матеріали кримінального провадження не містять підтвердження наявності в розпорядженні старшого слідчого допустимих доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення з лютого по вересень 2022 року, наприклад матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій. Досудове розслідування розпочате не у спосіб, передбачений КПК, з істотним порушенням Конституційних прав засудженого через втручання правоохоронних органів в приватне спілкування ОСОБА_7 в месенджері «Телеграм» 26 та 27 серпня 2022 року. Прокурором не відкрито стороні захисту, а судом не досліджено на відповідність вимогам ст. 84, 86, 89 КПК матеріалів оперативно-розшукової або контррозвідувальної справи щодо отримання з телефону ОСОБА_7 даних, зазначених у рапорті, який став підставою внесення відомостей до ЄРДР.
9. Вважає, що рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 370, ст. 419 КПК. 
Позиції учасників судового провадження
10. Захисник та засуджений підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити. Прокурор заперечував щодо задоволення касаційної скарги захисника.
Мотиви Суду
11. Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
12. Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не уповноважений досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
13. Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
14. Отже, касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість зазначені обставини, на які, зокрема, посилаються в касаційних скаргах засуджений та захисник, були предметом перевірки в судах першої та апеляційної інстанцій.
15. Статтею 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
16. Як визначено ст. 419 КПК, в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
17. На переконання колегії суддів, апеляційний суд дотримався зазначених вимог закону.
18. Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу захисника, апеляційний суд навів докладні мотиви прийнятого рішення та, не встановивши істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду  без змін.
19. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого
ч. 3 ст. 114-2 КК, який було зроблено з додержанням ст. 23 КПК на підставі з`ясування всіх обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 зазначеного Кодексу.
20. Такого висновку місцевий суд дійшов на підставі аналізу досліджених у судовому засіданні показань обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, а також свідка ОСОБА_11 , який повідомив суду, що ОСОБА_7 завжди підтримував російські погляди, та повідомляв свідку, що він  спілкується з ОСОБА_12 через телеграм канал.
21. Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його винуватість підтверджується фактичними даними, які містяться у протоколі огляду речей від 09 вересня 2022 року з фото таблицею та диском, за змістом якого було оглянуто мобільний телефон марки Honor; протоколі проведення слідчого експерименту від 10 вересня 2022 року за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , в ході якого на електронній карті він здійснив пошук та показав місцезнаходження військових підрозділів ЗСУ на території АДРЕСА_3, які передавав за допомогою мобільного додатку «Telegram»користувачу « ОСОБА_13 »; протоколі огляду від 30 січня 2023 року та додатку до висновку експертного дослідження № 30 від 19 січня 2023 року (два оптичні диски), на одному з яких містяться аудіофайли, які є голосовими повідомленнями військового характеру; протоколі огляду інтернет мережі з фото таблицею до нього від 09 вересня 2022 року, згідно якого було оглянуто сайт «Миротворець»,де викладені відомості щодо громадянина рф ОСОБА_10 ;інших письмових доказах, зміст яких детально відображено у вироку.
22. Отже, дослідивши та оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - із точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК. 
23. Суд апеляційної інстанції в межах, установлених ст. 404 КПК, й у порядку, визначеному ст. 405 КПК, переглянув кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок місцевого суду, належним чином перевірив викладені у ній доводи, аналогічні доводам у касаційній скарзі захисника, та визнав їх необґрунтованими, навівши належні й докладні мотиви прийнятого рішення.
24. Доводи сторони захисту щодо невідповідності тексту голосового повідомлення ОСОБА_7 від 27 серпня 2022 року змісту ч. 3 ст. 114-2 КК та відсутності у вироку оцінки дослідженого судом аудіофайлу 5213260724410784698.0gg є безпідставними. 
25. Так, спростовуючи аналогічні доводи захисника, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вказаний доказ був врахований в сукупності з іншими доказами, зокрема і додатком до висновку експертного дослідження № 30 від 19 січня 2023 року, відповідно до якого, даний аудіофайл, є голосовими повідомленнями військового характеру, які ОСОБА_7 27 серпня 2022 року пересилав за допомогою «Telegram» контакту на ім`я « ОСОБА_8 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), який належить представнику незаконних збройних формувань т. зв. «ЛДНР».
26. Неприйнятними є й доводи сторони захисту, які також були предметом перевірки судів попередніх інстанцій, про неправомірне внесення відомостей до ЄРДР та початок досудового розслідування у спосіб, не передбачений КПК, що на думку захисника, призвело до порушення Конституційних прав засудженого через втручання правоохоронних органів в приватне спілкування ОСОБА_7 в месенджері «Телеграм» 26 та 27 серпня 2022 року, з огляду на таке.
27. Відповідно до ст. 214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування.
28. Отже, початок досудового розслідування пов`язується з надходженням або самостійним виявленням слідчим, прокурором із будь-якого джерела обставин інформації, що може свідчити про вчинення кримінального правопорушення. У разі якщо кримінальне правопорушення виявляється безпосередньо працівником правоохоронного органу, складається рапорт із зазначенням відомостей, які становлять зміст ЄРДР. 
29. Як убачається з матеріалів провадження, підставою для початку досудового розслідування слугував саме рапорт начальника 9 відділу ГВ ЗНД 2 Управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГБ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 09 вересня 2022 року ОСОБА_14 та його повідомлення начальнику слідчого відділу 2 Управління ІНФОРМАЦІЯ_4 від 09 вересня 2022 року про здійснення ОСОБА_7 передачі розвідувальної інформації громадянам рф щодо місць дислокації підрозділів ЗСУ у місті Краматорську Донецької області. 
30. 09 вересня 2022 року на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень було внесено відповідні відомості до ЄРДР за № 22022050000004532. 
31. Цього ж дня, відповідно до протоколу затримання ОСОБА_7 на підставі ч. 3 ст. 208 КПК у останнього було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Honor» та як встановлено судом першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, інформації, яка була наявна в мобільному була досліджена шляхом включення телефону та огляду мобільних додатків, текстових повідомлень, які в ньому знаходились та доступ до яких не був пов`язаний із наданням володільцем відповідного серверу (оператором мобільного зв`язку) доступу до електронних інформаційних систем. В даному випадку орган досудового розслідування провів огляд предмета - телефону та оформив його відповідним протоколом, який складений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. 
32. Крім того, відповідно до протоколу огляду речей від 09 вересня 2022 року, під час огляду мобільного телефону ОСОБА_7 , останній добровільно повідомив цифровий пароль від телефону.
33. Зазначене не суперечить положенням ч. 2 ст. 264 КПК, відповідно до яких зняття інформації з електронних інформаційних систем або їх частин можливе без дозволу слідчого судді, якщо доступ до них не обмежується їх власником, володільцем або утримувачем або не пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
34. Щодо доводів сторони захисту про не відкриття прокурором та не дослідження судом матеріалів оперативно-розшукової або контррозвідувальної справи, то вони є неприйнятними. Як убачається з матеріалів провадження, а також оскаржуваного судового рішення, прокурором результати будь-яких проведених оперативно-розшукових або контррозвідувальних заходів на підтвердження винуватості засудженого до суду не надавались, судом не досліджувались та в основу обвинувального вироку судом не покладені.
35. В частині доводів захисника щодо не вірно викладених в ухвалі апеляційного суду доводів сторони захисту необхідно зазначити, що за змістом ст. 419 КПК у мотивувальній частині судового рішення, зокрема повинен міститись виклад короткого змісту вимог апеляційної скарги, який передбачає опис основних порушень закону, на які особа, що подала апеляційну скаргу посилається як на підставу для скасування або зміну судового рішення. Зі змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що цим судом дотримано вказаних вимог.
36.Крім того, за змістом статей 7, 404, 419 КПК у їх взаємозв`язку, суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, зобов`язаний перевірити всі викладені у ній доводи, а також аргументи, наведені сторонами під час апеляційного провадження, у своїй ухвалі дати на них вичерпну відповідь та зазначити підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
37. Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що були вивчені головні проблеми, порушені в цій справі, і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (п. 61 рішення у справі «Van de Hurk v. the Netherlands» від 19 квітня 1994 року, п. 84 рішення у справі «Moreira Ferreira v. Portugal» від 11 липня 2017 року).
38. Апеляційний суд, переглядаючи вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , дотримався зазначених положень. Ухвала суду не суперечить положенням статей 370, 419 КПК.
39. Інші доводи касаційної скарги захисника висновків судів також не спростовують та фактично зводиться до неповноти судового розгляду, переоцінки доказів і встановлених у справі обставин, що в силу вимог ст. 433 КПК не може бути предметом перевірки суду касаційної інстанції.
40. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були підставами для скасування судового рішення, про що йдеться в касаційній скарзі захисника, Верховний Суд не встановив
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                      ОСОБА_3