П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2024 року
м. Київ
справа № 202/6911/23
провадження № 51-1837км24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2024 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лисичанська Луганської області, громадянки України, яка проживає в АДРЕСА_1 ),
засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК, і
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади України та посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 10 років, без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено на неї обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК.
Вирішено питання щодо речових доказів, а також інші питання, визначені кримінальним процесуальним законодавством.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2024 року зазначений вирок місцевого суду залишено без змін.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_6 з 08 серпня 2022 року, під час перебування на тимчасово окупованій території в м. Лимані Донецької області добровільно надала згоду та зайняла так звану керівну посаду «начальника отдела персонифицированного учета Управления труда и социальной защиты населения администрации города Красный Лиман ДНР», створену на тимчасово окупованій території окупаційною адміністрацією РФ, яку обіймала до початку активної фази деокупації м. Лимана, тобто до 09 вересня 2022 року, за що отримала заробітну плату в розмірі 21 000 рублів готівкою.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала 
У касаційній скарзі прокурор вказує про істотне порушення вимог КПК, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої через м`якість, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Сторона обвинувачення вважає безпідставним звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.
На обґрунтування касаційних вимог прокурор стверджує, що під час призначення ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції належним чином не надав оцінки тяжкості вчиненого засудженою кримінального правопорушення, його характеру та ступеню суспільної небезпеки. Також прокурор вказує про безпідставне невизнання судами попередніх інстанцій такої обтяжуючої покарання обставини, як вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, ненадання оцінки даним, які характеризують особу винної, зокрема, в частині стану її здоров`я. Зазначає про відсутність в матеріалах провадження доказів утримання засудженою батьків похилого віку. Вказує про те, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор підтримала вимоги касаційної скарги та просила її задовольнити.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися. До початку касаційного розгляду на адресу Суду надійшли клопотання від захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також від засудженої ОСОБА_6 про здійснення судового розгляду без їхньої участі.
Мотиви суду
Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевірила матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи і дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Доводи касаційної скарги прокурора зводяться до незгоди із застосуванням до ОСОБА_6 положень інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обґрунтовуючи висновок в частині призначення ОСОБА_6 покарання, місцевий суд виходив з того, що вона вчинила тяжке кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України, водночас її дії не були поєднані із публічними запереченнями здійснення збройної агресії проти України, встановленням та утвердженням тимчасової окупації частини території України та публічними закликами до підтримки рішень та дій держави агресора та збройних формувань. Суд врахував те, що ОСОБА_6 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима.
Місцевим судом враховано таку обставину, яка пом`якшує покарання, як щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, судом першої інстанції встановлено не було.
В результаті судового розгляду місцевий суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади України та посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 10 років, без конфіскації майна із застосуванням положень ст. 75 КК і встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки.
Апеляційний суд перевірив вирок місцевого суду за апеляційною скаргою прокурора та погодився з висновками цього суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, а також погодився з обґрунтованістю звільнення її від відбування покарання з випробуванням.
Також суди звернули увагу на те, що до ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і вона фактично трималася під вартою близько 9 місяців.
Колегія суддів погоджується із доводами судів попередніх інстанцій про можливість застосування до ОСОБА_6 . інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Так, засуджена визнала свою вину та щиро розкаялася, добровільно розповіла про обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, не намагалася приховати обставин, що свідчить про її негативну оцінку своєї поведінки, активних дій щодо підтримки збройної агресії не здійснювала. Засуджена одразу після деокупації м. Лиману повернулася до України, а саме переїхала до м. Вінниці, де проживає разом зі своєю сім`єю, має на утриманні батьків похилого віку та незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з чим потребує медичного обстеження та догляду.
Тому доводи прокурора про безпідставне застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК колегія суддів відхиляє.
Ухвала апеляційного суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою та відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, а тому підстав для її скасування не має.
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено, а призначене покарання та звільнення від його відбування відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженої, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без змін.
Керуючись статтями 433, 436, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2024 року щодоОСОБА_6  залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                               ОСОБА_2                         ОСОБА_3