ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" жовтня 2024 р.           Справа№ 910/715/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Михальської Ю.Б.
суддів:            Тищенко А.І. 
          Коробенка Г.П. 

секретар судового засідання: Смаголь А.О.
за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 29.10.2024,

розглянувши апеляційну скаргу     Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»
на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 (повний текст складено та підписано 12.06.2024)
у справі №910/715/24 (суддя Головіна К.І.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі»
до     Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»
про     стягнення 9 669 209,26 грн, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

19.01.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» (далі, позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення  9 669 209,26 грн неповернутої відповідачем попередньої оплати за непоставлений товар за Договором купівлі-продажу газу №12/01/07-298-Г від 28.02.2022.
26.02.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» подало до Господарського суду міста Києва заяву, в якій просило змінити  підставу поданого позову зі стягнення коштів попередньої оплати (частина 2 статті 693 Цивільного кодексу України) на стягнення коштів як безпідставно набутих відповідачем (стаття 1212 Цивільного кодексу України). 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем здійснено оплату газу на суму 166  892  419,02 грн шляхом зарахування наявної переплати по Договору купівлі-продажу природного газу №12/01/07/171-Г від 31.01.2022 як оплату природного газу згідно Договору купівлі-продажу природного газу №12/01/07/298-Г від 28.02.2022, однак станом на день подання позову відповідачем поставлено газу на суму 154  000  140,00 грн.
03.02.2023   позивач звернувся до відповідача з листом № 03/02-01, в якому просив повернути на розрахунковий рахунок ТОВ «Юнайтед Енерджі»  переплату за договором, а саме  грошові кошти у сумі 12 892 279, 02 грн упродовж 7 (семи) банківських днів з дня отримання цього листа, однак така вимога була задоволена відповідачем лише частково на суму 3  223  069,76 грн. 
Отже, у позивача виникла переплата за договором купівлі-продажу №12/01/07/298-Г від 28.02.2022 у сумі 9  669  209,26 грн (12  892  279,02  грн - 3  223  069,76 грн), яка не була використана та не була повернута позивачу та підлягає стягненню з відповідача на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 по справі №910/715/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі»  до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення 9 669 209,26 грн. задоволено.
Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю   «Юнайтед Енерджі» безпідставно набуті кошти у сумі 9 669 209,26 грн (дев`ять мільйонів шістсот шістдесят дев`ять тисяч двісті дев`ять) грн 26 коп. та судовий збір у сумі 145   038 (сто сорок п`ять тисяч тридцять вісім ) грн. 14 коп.
Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що у період зарахування попередньої оплати за договором купівлі-продажу №12/01/07/298-Г від 28.02.2022 сторони перебували у договірних відносинах. Однак, ці договірні відносини стосувалися поставки газу відповідачем у кількості 7  000,000 тис.куб.м., загальна вартість якого складала 154  000  140,00 грн. Свої зобов`язання за вказаним договором сторони виконали, проте позивачем була сплачена більша сума, ніж це було передбачено домовленістю сторін, а саме  у розмірі 166 892 419,02 грн. При цьому відповідач частково повернув суму невикористаних коштів у розмірі 3  223  069,76 грн, таким чином погодившись з наявністю переплати з боку позивача, що підтверджується наданими позивачем доказами.
Отже, оскільки позивач оплатив товар понад його вартість, то у спірних правовідносинах має застосовуватись  стаття 1212 Цивільного кодексу України  і кошти в сумі 9  669  209,26 грн підлягають стягненню з відповідача як безпідставно отримані, а позов слід задовольнити з підстав, заявлених позивачем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, 02.07.2024 Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» через підсистему «Електронний суд» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 у справі №910/715/24 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» відмовити повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:
- спірні кошти сплачені позивачем відповідно до умов Договору №12/01/07-298-Г від 28.02.2022, який не було розірвано або/чи визнано недійсним у судовому порядку. Тобто, сам позивач вказує на наявність правової підстави для сплати ним коштів, а саме - Договір №12/01/07-298-Г від 28.02.2022, що вже виключає можливість застосування статті 1212 Цивільного кодексу України як підстави вимагати їх повернення;
- безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 у справі №127/12240/22, від 04 серпня 2021 року по справі №185/446/18, від 11 січня 2023 року у справі №548/741/21. У даній справі позивач поводиться суперечливо, стверджуючи спочатку, що сплатив кошти за одним договором (цілком добровільно без жодного примусу), а в подальшому стверджуючи, що змінив призначення платежу на інший договір (цілком добровільно без жодного примусу), і після того вимагаючи від відповідача їх повернення в судовому порядку як безпідставно набутих;
- у тексті позовної заяви позивач посилається на здійснення платежів за Договором №12/01/07-298-Г від 28.02.2022 на підставі платіжних інструкцій, перераховуючи їх в позовній заяві. При цьому позивач не додав до позовної заяви ні самі платіжні інструкції, ні виписки по рахунку, ні інші докази на підтвердження платежів, тоді як відповідно до частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, в відповідно до частини 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази;
- щодо посилання позивача на акт звіряння взаємних розрахунків за період 01.12.2022 - 06.02.2023, то даний акт звірки жодним чином не підтверджує наявність простроченого боргу чи обов`язку відповідача по сплаті коштів на користь позивача на момент пред`явлення позову, а лише відображає наявність чи відсутність розбіжностей в бухгалтерському обліку сторін станом на 06.02.2023. Крім того, копія зазначеного акту подана з порушенням строків подання доказів, визначених частиною 2 статті 80, частиною 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України.
25.10.2024 відповідач через підсистему «Електронний суд» подав до суду письмові пояснення, в яких він наголосив додатково на тому, що договори №12/01/07/171-Г від 31.01.2022 та №12/01/07-298-Г від 28.02.2022 є чинними, додаткові угоди щодо їх розірвання або припинення сторонами не укладались, недійсними такі договори не визнавались. Позивач не звертався до відповідача задля постачання природного газу на суму передоплати, яка залишилась невикористана, укладення додаткових угод, доказів того, що відповідач відмовився виконувати умови чинних договорів матеріали справи не містять. Отже, спірні кошти не може бути витребувано у відповідача на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки такі сплачені в межах чинних договорів.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

05.08.2024 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.
В обґрунтування заперечень проти апеляційної скарги позивач у відзиві наголосив на тому, що зміст апеляційної скарги відповідача жодним чином не спростовує висновки місцевого господарського суду та встановлені у рішенні суду обставини.
Так, у позивача виникла переплата за договором купівлі-продажу №12/01/07/298-Г від 28.02.2022 у сумі 9 669 209,26 грн. (12 892 279,02 грн - 3 223 069,76 грн), яка не була використана та не була повернута позивачу. Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25.08.2022 у справі №903/357/21, набуття відповідачем, як однією зі сторін зобов`язання, коштів за рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобов`язання, а поза підставами, передбаченими договором, а саме - внаслідок перерахування на рахунок відповідача понад вартість товару, який було поставлено, виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а є підставою для застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України.
Посилання відповідача на абсолютно протилежні висновки Верховного Суду щодо застосування статті 1212 Цивільного кодексу України, викладені у постанові від 17.04.2024 у справі №127/12240/22, є безпідставними, оскільки правовідносини у вказаній справі не є подібними до правовідносин у справі, що розглядається. Отже, оскільки позивач оплатив товар понад його вартість, то у спірних правовідносинах має застосовуватись стаття 1212 Цивільного кодексу України і кошти в сумі 9 669 209,26 грн підлягають стягненню з відповідача як безпідставно отримані, а тому позов слід задовольнити з підстав, заявлених позивачем.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги 

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2024 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - ОСОБА_1, судді: Тищенко О.В., Гончаров С.А.
На час надходження апеляційної скарги матеріали справи №910/715/24 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили, у зв`язку з чим ухвалою від 03.07.2024 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 по справі №910/715/24 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду міста Києва надіслати матеріали справи №910/715/24 на адресу Північного апеляційного господарського суду.
18.07.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/715/24.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2024 по справі №910/715/24 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.
26.07.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 по справі №910/715/24, розгляд апеляційної скарги призначено на 10.09.2024.
09.09.2024 від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи 10.09.2024 без участі його представника.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 10.09.2024 суддю Північного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 звільнено у відставку, у зв`язку з чим розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-07/459/24     від 17.09.2024 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2024 справу №910/715/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Коробенко Г.П., Тищенко А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2024 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 у справі №910/715/24 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Коробенко Г.П., Тищенко А.І., розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 у справі №910/715/24 призначено на 29.10.2024.
У судовому засіданні 29.10.2024 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників учасників справи

У судове засідання 29.10.2024 з`явились представники позивача та відповідача.
Представники відповідача у судовому засіданні підтримували доводи апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Представник позивача просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

28.02.2022 між Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» (покупець) був укладений Договір купівлі-продажу газу №12/01/07/298-Г (далі,  Договір), за яким продавець зобов`язується поставити покупцю у березні-квітні 2022 року газ товарний - горючий природний (код УКТЗЕТ - 2711210000), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору (пункт 1.1. Договору).
Кількість газу, ціна та загальна вартість обсягу газу, який передається продавцем покупцю у березні-квітні 2022 року за цим Договором можуть бути переглянуті сторонами шляхом підписання Додаткової угоди до цього Договору (пункт 4.3. Договору).
29.03.2022, враховуючи неможливість виконати взяті на себе зобов`язання у березні 2022 року у зв`язку з форс-мажорними обставинами, засвідченими ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до Договору купівлі-продажу газу №12/01/07/298-Г.
Згідно з пунктом 2.1. Договору (у редакції додаткової угоди №1 від 29.03.2022) планова кількість газу, що підлягає передачі за даним договором у квітні 2022 року продавцем покупцю в підземних сховищах газу АТ «Укртрансгаз» в обсягах, підтверджених відповідними актами прийому-передачі природного газу в підземних сховищах газу, складає 7  000,000 тис.куб.м (сім мільйонів кубічних метрів).
Пунктом 3.2. Договору визначено, що приймання-передача фактично переданого місячного обсягу газу оформлюється на підставі акту приймання-передачі газу із зазначенням загальної вартості, з урахуванням ПДВ, ціни та обсягу газу в 2-х примірниках, по одному для кожної із сторін.
Відповідно до пунктів 4.1. - 4.2. Договору (у редакції додаткової угоди №1 від 29.03.2022) ціна 1  000 кубічних метрів газу, що передається за цим договором, складає 18  333,35 грн, крім того ПДВ 20% - 3  666,67 грн, а разом з ПДВ  22  000,02 грн. Загальна вартість планового обсягу газу, який передається продавцем покупцю у квітні 2022 року за цим договором, складає: 128  333  450,00 грн, крім того ПДВ 20% - 25  666  690,00 грн, а разом з ПДВ  154  000  140,00 грн.
Згідно з пунктом 4.6. Договору покупець здійснює попередню оплату в розмірі 100% від вартості обсягу партії газу, що підлягає передачі, в інформаційній платформі АТ «Укртрансгаз» на поточний рахунок продавця  за 1 робочий день до дати передачі газу в підземних сховищах газу АТ «Укртрансгаз».
На виконання пункту 4.6. Договору позивач звернувся до ПАТ «Укрнафта» з листом №14/04-6 від 14.04.2022 про зарахування наявної у нього переплати по Договору купівлі-продажу природного газу №12/01/07/171-Г від 31.01.2022 у сумі 166 892 419,02 грн в якості оплати природного газу за Договором купівлі-продажу № 12/01/07/298-Г від 28.02.2022. Здійснення оплати за договором №12/01/07/171-Г від 31.01.2022 підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями №110 від 31.01.2022 та №4220 від 31.01.2022.
У зв`язку зі здійсненням попередньої оплати за Договором, на виконання пункту 2.1. останнього ТОВ «Укрнафта» передало ТОВ «Юнайтед Енерджі» газ товарний  горючий природний у кількості 7  000,000 тис.куб.м. на суму 154  000  140,00 грн з ПДВ, що підтверджується актом прийому-передачі газу від 19.04.2022, наявним у матеріалах справи.
Отже сторони виконали свої зобов`язання за Договором (з урахуванням додаткової угоди №1 до нього).
03.02.2023 позивач звернувся до відповідача з листом №03/02-01, в якому просив повернути на розрахунковий рахунок ТОВ «Юнайтед Енерджі»  переплату за Договором, а саме  кошти в сумі 12 892 279,02 грн упродовж 7 (семи) банківських днів з дня отримання цього листа.
06.02.2023 сторони підписали акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.12.2022 по 06.02.2023 за Договором купівлі-продажу №12/01/07/298-Г від 28.02.2022, відповідно до якого станом на 06.02.2023 сальдо на користь ТОВ «Юнайтед Енерджі» складає 12  892  297,02 грн.
15.02.2023 відповідач частково повернув позивачу невикористані кошти за Договором купівлі-продажу №12/01/07/298-Г від 28.02.2022  на суму 3  223  069,76 грн, про що свідчить платіжна інструкція №6886-УГБ23 від 15.02.2023.
Таким чином, як зазначає позивач, звертаючись до суду з позовом у даній справі, у ТОВ «Юнайтед Енерджі» виникла переплата за Договором купівлі-продажу №12/01/07/298-Г від 28.02.2022 у сумі 9  669  209,26 грн (12  892  279,02 грн - 3  223  069,76 грн), яка не була використана та не була повернута позивачу.
З урахуванням поданої до суду першої інстанції заяви про зміну правових підстав позову, позивач просить суд стягнути з відповідача суму наявної переплати 9  669  209,26 грн, посилаючись на положення статті 1212 Цивільного кодексу України.
Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись як на основну підставу для відмови в позові на ту обставину, що спірні кошти не можна кваліфікувати як такі, що були надані без достатньої правової підстави, оскільки вони були сплачені на виконання чинного Договору №12/01/07/298-Г від 28.02.2022.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.
Відповідно до частини 1  статті 16 Цивільного кодексу України  кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із частиною 1, пункту 1 частини 2 статті    11, частин 1,    2    статті    509 Цивільного кодексу України  цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених    статтею 11 цього Кодексу    (стаття 509 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 1  статті 265 Господарського кодексу України  за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення  Цивільного кодексу України  про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).
Відповідно до  статті 655 Цивільного кодексу України  за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 669 Цивільного кодексу України передбачено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.
Відповідно до  статті 663 Цивільного кодексу України  продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень  статті 530 цього Кодексу.
Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар (частина 1  статті 664 Цивільного кодексу України).
Згідно зі  статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, між сторонами окрім Договору купівлі-продажу природного газу №12/01/07/298-Г від 28.02.2022 було також укладено Договір купівлі-продажу природного газу №12/01/07/171-Г від 31.01.2022, за яким у позивача існувала переплата.
Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що позивачем не було подано разом із позовною заявою доказів на підтвердження здійснення платежів (первинних документів) по Договору №12/01/07/171-Г від 31.01.2022, отже порушено положення частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України та частини 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України. Суд 18.04.2024 долучив до матеріалів справи надані позивачем докази з порушенням встановленого строку і порядку подання доказів.
Колегія суддів не приймає до уваги зазначені доводи скаржника з огляду на таке.
Так, 18.04.2024 позивач подав до Господарського суду міста Києва через підсистему «Електронний суд» клопотання про долучення доказів на підтвердження здійснення оплати по Договору купівлі-продажу природного газу №12/01/07/171-Г від 31.01.2022 у сумі 166 892 419,02 грн, в якому також просив суд поновити йому строк на подання таких доказів.
Як вбачається з матеріалів справи, суд у судовому засіданні 18.04.2024, розглянувши вказане клопотання позивача, ухвалив його задовольнити - поновити строк на подачу доказів та долучити їх до справи. Мотиви задоволення даного клопотання викладені у тексті оскаржуваного судового рішення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду щодо наявності підстав для задоволення клопотання позивача з огляду на таке.
Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
За змістом частини статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до частини 2  статті 80 Господарського процесуального кодексу України  позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (частина 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України).
За змістом  статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень  статті 119 Господарського процесуального кодексу України  суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні  статті 86 Господарського процесуального кодексу України  вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У поданому 18.04.2024 клопотанні позивач, обґрунтовуючи поважність причин пропуску процесуального строку для подання доказів, зазначив, що після ознайомленням з відзивом відповідача у нього виникло право на подачу вказаного клопотання для спростування доводів відповідача, адже позивач не міг знати, що відповідач буде заперечувати факт оплати за договором (шляхом зарахування наявної переплати зі іншим договором), враховуючи, що той сам здійснив часткове повернення указаної переплати на рахунок позивача та відобразив відповідні операції у своєму податковому обліку.
Згідно з частинами 1-4  статті 13 Господарського процесуального кодексу України  судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Розглянувши наведені позивачем обґрунтування, враховуючи, що відповідні документи були подані на спростування доводів відповідача, враховуючи характер та зміст останніх, суд обґрунтовано визнав поважними причини пропуску ТОВ «Юнайтед Енерджі» процесуального строку для подання доказів, відповідно до  статті 119 Господарського процесуального кодексу України,  поновив позивачу строк на подання таких доказів та долучив їх до матеріалів даної справи.
Зазначені дії суду були вчинені з метою дотримання загальних принципів судочинства, закріплених у статті 124, 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України, а також у статтях 76-79 Господарського процесуального кодексу України, сприяли повному та всебічному встановленню обставин справи. 
Матеріалами справи підтверджується, що у період зарахування попередньої оплати за Договором купівлі-продажу №12/01/07/298-Г від 28.02.2022 сторони перебували у договірних відносинах. 
Долученими до матеріалів справи доказами (платіжними інструкціями №110 від 31.01.2022 та №4220 від 31.01.2022) підтверджується факт здійснення позивачем оплати за Договором №12/01/07/171-Г від 31.01.2022 в сумі 975  000  000,00 грн.
На виконання умов пункту 4.6. Договору №12/01/07/298-Г від 28.02.2022 позивач звернувся до ПАТ «Укрнафта» з листом №14/04-6 від 14.04.2022 про зарахування наявної у нього переплати по Договору купівлі-продажу природного газу №12/01/07/171-Г від 31.01.2022 у сумі 166 892 419,02 грн в якості оплати природного газу за Договором купівлі-продажу №12/01/07/298-Г від 28.02.2022. 
У зв`язку зі здійсненням попередньої оплати за Договором, на виконання пункту 2.1. останнього ТОВ «Укрнафта» передало ТОВ «Юнайтед Енерджі» газ товарний  горючий природний у кількості 7  000,000 тис.куб.м. на суму 154  000  140,00 грн з ПДВ, що підтверджується актом прийому-передачі газу від 19.04.2022, складеним на виконання пункту 3.2. Договору.
Відповідно до пункту 9.1. Договору він набирає чинності з моменту підписання та розповсюджує свою дію на правовідносини сторін, що  виникли до дати його укладення, та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.
Згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Отже, сторони в повному обсязі виконали свої зобов`язання за Договором з урахуванням додаткової угоди №1 до нього, якою встановлено, що у квітні 2022 року відповідач планує поставити позивачу 7  000,000 тис.куб.м. вартістю 154  000  140,00 грн.
Посилання скаржника на те, що Договір є чинним і поставка природного газу на решту неповернутої суми попередньої оплати (9 669 209,26 грн) може бути здійснена ТОВ «Укрнафта» у разі звернення ТОВ «Юнайтед Енерджі» до ТОВ «Укрнафта» задля укладення додаткової угоди на поставку природного газу на вказану суму судом як підстава для відмови в задоволенні позову в даній справі до уваги не приймається, оскільки такий Договір припинив свою дію в зв`язку з виконанням сторонами зобов`язань за ним (так, Договором було погоджено поставку природного газу лише у березні-квітні 2022 року, а Додатковою угодою №1, враховуючи неможливість виконання взятих на себе зобов`язань у березні 2022 року у зв`язку з форс-мажорними обставинами, засвідченими ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, обсяг постачання природного газу у квітні 2022 року погоджено у розмірі 7  000,000 тис.куб.м., який і було поставлено позивачу в повному обсязі в квітні 2022 року, а позивачем, відповідно, оплачено на умовах попередньої оплати).
Додаткових угод до Договору №12/01/07/298-Г від 28.02.2022 у період його дії (до 19 квітня 2022 року включно) щодо поставки природного газу в інші місяці між сторонами не укладалось.
Водночас, норми чинного цивільного законодавства не передбачають можливості укладення додаткових угод до договорів, строк дії яких закінчився.
03.02.2023 позивач звернувся до відповідача з листом №03/02-01, в якому просив повернути на розрахунковий рахунок ТОВ «Юнайтед Енерджі»  переплату за Договором, а саме  кошти в сумі 12 892 279,02 грн (166 892 419,02 грн - 154  000  140,00 грн) упродовж 7 (семи) банківських днів з дня отримання цього листа.
Як вбачається з матеріалів справи, 06.02.2023 сторони підписали акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.12.2022 по 06.02.2023 за Договором купівлі-продажу №12/01/07/298-Г від 28.02.2022, відповідно до якого станом на 06.02.2023 сальдо на користь ТОВ «Юнайтед Енерджі» складає 12  892  297,02 грн.
Відповідач вірно наголошує на тому, що акт звіряння взаємних розрахунків не є первинним бухгалтерським документом, що відображає господарську операцію, однак, колегія суддів наголошує, що він може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема, в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. 
Як вбачається із доданого до матеріалів справи акту звіряння взаємних розрахунків, він підписаний директорами підприємств позивача та відповідача та скріплений печатками підприємств.
Позивачем, у свою чергу, як вже зазначалося, до матеріалів справи додані докази (зокрема, платіжні інструкції №110 від 31.01.2022 та №4220 від 31.01.2022) на підтвердження факту здійснення позивачем оплати за Договором №12/01/07/171-Г від 31.01.2022 в сумі 975  000  000,00 грн, лист №14/04-6 від 14.04.2022 про зарахування наявної у нього переплати по Договору купівлі-продажу природного газу №12/01/07/171-Г від 31.01.2022 у сумі 166 892 419,02 грн в якості оплати природного газу за Договором купівлі-продажу №12/01/07/298-Г від 28.02.2022, акт прийому-передачі газу від 19.04.2022 на суму 154  000  140,00 грн згідно Договору №12/01/07/298-Г від 28.02.2022, якими підтверджується та обставина, що із 166 892 419,02 грн відповідачем було здійснено поставку товару позивача на суму 154  000  140,00 грн.
Отже, відомості, зазначені сторонами в акті звіряння станом на 06.02.2023 повністю кореспондуються з іншими, наявними у матеріалах справи доказами.
У будь-якому випадку суд першої інстанції не посилався при прийнятті рішення про задоволення позову виключно на акт звіряння, а відповідні висновки місцевого господарського суду були зроблені за результатами аналізу сукупності наявних у справі доказів. 
Матеріалами справи підтверджується, що 15.02.2023 відповідач частково повернув позивачу суму 3  223  069,76 грн, про що свідчить платіжна інструкція №6886-УГБ23 від 15.02.2023 із призначенням платежу: «Повернення невикористаних коштів (частково) зг.дог. №12/01/07-298-Г…», чим фактично підтвердив наявність переплати у позивача та обов`язку в нього з повернення здійсненої за Договором №12/01/07/298-Г від 28.02.2022 переплати.
Отже, неповернутою станом на дату подання позову є сплачена на виконання Договору №12/01/07/298-Г від 28.02.2022 сума передоплати за природний газ, що мав бути поставлений у березні-квітні 2022 року в розмірі 9 669 209,26 грн.
Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами  глави 83 Цивільного кодексу України.
Відповідно до  статті 1212 Цивільного кодексу України  особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення  глави 83 Цивільного кодексу України  застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина 2  статті 1212 Цивільного кодексу України).
Аналіз  статті 1212 Цивільного кодексу України  дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.
Відсутність правової підстави  це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Згідно з пунктом 3 частини 3  статті 1212 Цивільного кодексу України  положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння  достатньої правової підстави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №910/9072/17).
Отже для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 Цивільного кодексу України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося.
Тобто у разі,  коли поведінка  набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,  стаття 1212 Цивільного кодексу України  може бути застосована тільки після того,  якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.
Разом з тим, набуття відповідачем, як однією зі сторін зобов`язання, коштів за рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобов`язання, а поза підставами, передбаченими договором, внаслідок перерахування на рахунок відповідача коштів понад вартість товару, який було поставлено, виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а є підставою для застосування положень  статті 1212 Цивільного кодексу України.
Виходячи із встановлених обставин справи, оскільки спірні договірні відносини стосувалися поставки газу відповідачем у кількості 7  000,000 тис.куб.м. вартістю 154  000  140,00 грн, свої зобов`язання за вказаним Договором сторони виконали, проте позивачем була сплачена більша сума, ніж це було передбачено домовленістю сторін, а саме  у розмірі 166 892 419,02 грн, при цьому відповідач частково повернув суму невикористаних коштів у розмірі 3  223  069,76 грн, фактично погодившись з наявністю переплати зі сторони позивача, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сплачена позивачем сума у розмірі 9  669  209,26 грн (166  892  419,02  грн - 154  000  140,02  грн - 3 223 069,76 грн) була набута відповідачем безпідставно та підлягає поверненню ТОВ «Юнайтед Енерджі» на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.
Місцевий господарський суд при прийнятті рішення послався на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 25.08.2022 у справі №903/357/21, відповідно до якої наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для висновку про віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами, оскільки сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором, зокрема переплата понад визначену в договорі суму, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі такого договору.
Відповідач в апеляційній скарзі та додаткових поясненнях від 25.10.2024 посилається на те, що така практика нерелевантна до спірних правовідносин.
Колегія суддів приймає до уваги доводи відповідача стосовно неподібності правовідносин у справах №903/357/21 та №910/715/24, оскільки за змістом встановлених у справі №903/357/21 обставин, заявлені позивачем вимоги про стягнення відповідно до  статті 1212 Цивільного кодексу України  безпідставно набутих коштів з урахуванням сум 3% річних та інфляційних втрат ґрунтувалися на тому, що відповідачем безпідставно утримувалися сплачені позивачем кошти за тимчасове договірне користування місцем розміщення засобу зовнішньої реклами на підставі рішень Виконавчого комітету Луцької міської ради №111-1 від 21.02.2018 та №854-1 від 18.12.2018 «Про збільшення базового тарифу в розрахунку плати за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Луцька», оскільки такі рішення були скасовані в судовому порядку.
Натомість у справі, що переглядається, не було встановлено обставин оскарження або визнання недійсним укладеного між сторонами договору, на виконання якого були перераховані грошові кошти, що включають в себе і заявлену до стягнення суму.
Зазначене, втім, жодним чином не впливає на висновки суду апеляційної інстанції щодо правової природи коштів у сумі 9  669  209,26 грн як безпідставно набутих відповідачем, оскільки такі становлять переплату понад визначену в Договорі з урахуванням додаткової угоди №1 суму, відповідно, фактично утримуються відповідачем поза межами зобов`язань, що діяли між сторонами. 
Враховуючи викладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
Усі інші доводи скаржника щодо суті спору, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позову.
При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.     
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість  позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 у справі №910/715/24 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 у справі №910/715/24 залишити без змін.
Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство «Укрнафта».
Матеріали справи справі №910/715/24 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови складено та підписано 11.11.2024.

Головуючий суддя                                                            Ю.Б. Михальська 

Судді                                                                                А.І. Тищенко

                                                                                Г.П. Коробенко