УХВАЛА
 
06 листопада2024 року
м. Київ
справа № 641/3708/23
провадження № 61-14150ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В., 
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 червня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Рішенням від 05 червня 2024 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року, Комінтернівський районний суд м. Харкова задовольнив позовні вимоги. Розірвав шлюб, укладений між    ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 12 серпня 2015 року. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
У жовтні 2024 року представник Мельникова Л. В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 червня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на такі обставини.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
22 листопада 2023 року Конституційний Суд України у рішенні у справі                                   № 10-р(II)/2023 визнав пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України таким, що відповідає Конституції України (є конституційним).
Конституційний Суд України керувався тим, що у касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених ЦПК України   (абзац четвертий пункту 7.5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023). Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними є справи про розірвання шлюбу.
Як на виняткові обставини, за наявності яких підлягають перегляду в касаційному порядку судові рішення, ухвалені у малозначній справі, заявниця посилається на те, що зазначена справа має для неї виняткове значення, оскільки стосується дітей, яких подружжя спільно виховувало, утримувало, а касаційна скарга стосується питання, яке має значення для формування єдиної правозастосовної практики, оскільки суди відмовили у задоволенні клопотання про передання справи до Верховного Суду для вирішення питання про визначення підсудності спору.
Проте, такі доводи колегія суддів не бере до уваги, оскільки зводяться до незгоди з результатом розгляду спору та бажання добитися повторного розгляду справи, яка була предметом розгляду судів попередніх інстанцій. Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то у даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційний скарзі. З цього приводу колегія суддів зауважує, що питання про виховання, утримання дітей подружжя врегульовані приписами СК України та можуть бути вирішені в порядку іншого позовного провадження, відкритого за відповідними позовними вимогами. 
Не довела заявник і наявність питання, яке має значення для формування єдиної правозастосовної практики, оскільки відмова суду у задоволенні клопотання про передання справи для визначення підсудності є підставою касаційного оскарження з переліку в частині другій статті 389 ЦПК України, водночас не доводить наявність виняткової підстави для перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених у малозначній справі.
З врахуванням змісту касаційної скарги Верховний Суд визнає, що наявність винятків, зазначених у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявник не довела, а колегія суддів їх наявність не встановила.
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу rаtione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням того, що заявник подала касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтями 261, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 червня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Копію ухвали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                              І. В. Литвиненко  
 
А. І. Грушицький
 
Є. В. Петров