УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2024 року
м. Київ
справа № 355/1448/24
провадження № 51-5250ск24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                 ОСОБА_1 ,
суддів                              ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року стосовно засудженого ОСОБА_5 ,
встановив:
За вироком Баришівського районного суду Київської області від 29 липня 
2024 року, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненнікримінальногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309Кримінального кодексу України (далі - КК) та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 
2 роки. На підставі ст. 75 КК звільнено його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Баришівського районного суду Київської області від 29 липня 2024 року повернуто, оскільки вона подана поза межами строку на апеляційне оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку. 
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , просить скасувати ухвалу  Київського апеляційного суду про повернення апеляційної скарги і призначити новий розгляд у вказаному суді з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що апеляційним судом було залишено поза увагою те, що договір про надання правової допомоги між адвокатським об`єднанням та ОСОБА_5 укладено 02 серпня 2024 року, з оскаржуваним вироком вона ознайомилась 07 серпня 
2024 року, при цьому, її підзахисний, який не приймав участь у судовому засіданні, копію вироку не отримував, а тому після ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, а саме, 06 вересня 2024 року вона подала апеляційну скаргу в інтересах засудженого в межах строку на апеляційне оскарження, проте, суд апеляційної інстанції необгрунтовано повернув її скаргу як таку, що подана поза межами вказаного строку.
Перевіривши касаційну скаргу та наявні копії судових рішень, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.
Як убачається з копії вироку, судовий розгляд обвинувального акта стосовно ОСОБА_5 здійснено в порядку спрощеного провадження, за правилами статей 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Положеннями ч. 3 ст. 395 КПК передбачено, якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Як убачається із змісту оскаржуваної ухвали, 06 вересня 2024 року захисник ОСОБА_4 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Баришівського районного суду Київської області від 29 липня 2024 року.
Київський апеляційний суд повернув зазначену апеляційну скаргу, оскільки встановив, що її подано поза межами строку на апеляційне оскарження. Мотивуючи своє рішення, суддя апеляційного суду в ухвалі зазначив, що з огляду на те, що вирок стосовно ОСОБА_5 ухвалений 29 липня 2024 року, а захисник ОСОБА_4 не була учасником судового провадження, строк апеляційного оскарження не може обчислюватись для неї за приписами 
ч. 3 ст. 395 КПК. 
З урахуванням цього, суд апеляційної інстанції, виходячи з положень ст. 395 КПК, дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення розпочався з моменту проголошення вироку, а тому апеляційну скаргу захисником подано з пропуском встановленого строку на апеляційне оскарження, питання про поновлення цього строку не порушено, а тому постановив ухвалу відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, повернувши захиснику ОСОБА_4 її апеляційну скаргу.
Колегія суддів касаційного суду погоджується з наведеними в оскаржуваній ухвалі висновками та вважає, що рішення суду апеляційної інстанції постановлено відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
При цьому, Суд звертає увагу на безпідставність обґрунтування захисником доводів щодо додержання нею строку на апеляційне оскарження неотриманням копії вироку її підзахисним.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року стосовно засудженого ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                       ОСОБА_3