ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/15822/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 ( суддя Кучма К.С.) в адміністративній справі №160/15822/24 за позовом  Національного університету цивільного захисту України  до   ОСОБА_1   про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням,-
ВСТАНОВИВ:
Нацональний університет цивільного захисту України звернувся до суду з вимогами стягнути з ОСОБА_1 на користь Черкаського інституту пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України витрати пов`язані з утриманням відповідача в Черкаському інституті пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України в сумі 102 383,57 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано наявністю у відповідача обов`язку, згідно із вимогами частини десятої статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відшкодувати витрати з його утриманням в Черкаському інституті пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України» внаслідок дострокового розірвання контракту, відповідно до Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964. Добровільно відповідач не відшкодував вказані витрати, що зумовило звернення до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 адміністративний позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою.
Скаржник зазначає, що відповідно до частини десятої статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 7 Порядку № 964 право на звернення до суду у позивача у цій справі може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови.
Водночас він наполягає на тому, що він не відмовлявся добровільно відшкодувати витрати, пов`язані із його утриманням у вищому навчальному закладі, оскільки він взагалі не отримував від університету розрахунку суми належних до відшкодування витрат, тобто йому не було запропоновано у добровільному порядку відшкодувати витрати, які є предметом стягнення у цій справі. 
Окрім того, скаржник вважає, що в розумінні положень частини четвертої статті 5 КАС України та пункту 2 Порядку № 964, Національний університет цивільного захисту україни не є належним позивачем у цій справі.
Відповідно до  п.  3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
                    Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних  підстав.
Встановлено, наказом Черкаського інституту пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 22.07.2018 року № 263 о/с ОСОБА_1 був зарахований з 14.08.2017 року курсантом 1 курсу денної форми навчання за державним замовленням.
Наказом Черкаського інституту пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 14.08.2017 року № 291 ОСОБА_1 був прийнятий на службу цивільного захисту, зарахований у кадри Державної служби України з надзвичайних ситуацій з 14.08.2017 року на посаду курсанта Черкаського інституту пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України.
Між Черкаським інститутом пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України та відповідачем був укладений контракт від 08.12.2017 року № 165/17 про навчання (проходження служби цивільного захисту) на період підготовки за ступенем вищої освіти бакалавр.
Відповідно до підпункту 5 пункту 1 зазначеного Контракту відповідач зобов`язується проходити службу цивільного захисту в органах чи підрозділах ДСНС на посадах середнього (старшого) начальницького складу не менше трьох років після закінчення навчання.
Наказом ДСНС України від 07.06.2021 р. № 221 відповідач, у зв`язку із закінченням навчання, з 12.06.2021 р. був направлений для подальшого проходження служби у розпорядження начальника Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області.
Наказом Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області від 17.01.2024 року № 34 (по особовому складу) ОСОБА_1 , фахівець відділення ресурсного забезпечення 8 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС у Дніпропетровській області, був звільнений зі служби 17.01.2024 року за підпунктом 9 пунктом 176 (за згодою сторін) Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу.
Згідно із довідкою від 26.03.2024 року№34 про фактичні витрати на підготовку курсанта Сімона Д. С сума витрат, яка підлягає відшкодуванню з відповідача, складає 102 383,57 грн.
25.04.2024 року довідка від 26.03.2024 року № 36 та повідомлення про зобов`язання відшкодування фактичних витрат на утримання під час навчання направленні відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №1803401194605. Поштове відправлення повернуто на адресу відправника з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон № 2232-XII).
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 2 Закону № 2232-XII громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).
Відповідно до частини першої статті 25 Закону № 2232-XII підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.
Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Згідно з частиною п`ятою статті 25 Закону № 2232-XII з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.
Частиною десятою статті 25 Закону № 2232-XII передбачено, що Курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів "д","е","є", "з","и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти, визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964.
Згідно з пунктами 3, 5, 6 Порядку №964, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних, з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.
Витрати відшкодовуються у повному розмірі, зокрема: курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у вищий навчальний заклад, курсантами жіночої статі - за весь період навчання; курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк.
За пунктом 7 Порядку №964 у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
На виконання вимог пункту 3 Порядку № 964 наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534 затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах.
За змістом пункту 2.1. Порядку №419/831/240/605/537/219/534 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі (ВНЗ), а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання. Щомісячне грошове забезпечення визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту. Курсанти, які підпадають під дію пункту 5 Порядку № 964, за визначений період навчання відшкодовують фактично отримане грошове забезпечення. Для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку № 964, до розрахунку береться різниця між грошовим забезпеченням, фактично отриманим курсантом за відповідний період навчання, та витратами на виплату посадового окладу за відповідною посадою військовослужбовця строкової військової служби за цей самий період. Витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування.
Для курсантів, які підпадають під дію пункту 5 Порядку № 964, утримання провадиться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби, за визначений період навчання (у тому числі перебування на стажуванні, на лікуванні, на польовому виході тощо, за винятком терміну перебування у відпустках). У довідці-розрахунку відображається кількість діб перебування на харчуванні та фактична його вартість, яка підраховується на підставі відповідних норм харчування. Для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку № 964, за визначений період навчання до розрахунку береться різниця вартості норм харчування курсанта та військовослужбовця строкової військової служби. Витратами на речове забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами. Для курсантів, які підпадають під дію пункту 5 Порядку № 964, утримання провадиться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником речової служби, про вартість фактично отриманого речового майна та лазне-прального забезпечення. При цьому для курсантів, які не вислужили встановленого законодавством строку строкової військової служби до вступу у ВНЗ, до розрахунку береться вартість речового майна та послуг лазне-прального забезпечення, отриманих лише за термін, що перевищує строк строкової військової служби, визначений статтею 23 Закону № 2232-XII.
Для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку № 964, до розрахунку береться вартість отриманого речового майна, але пропорційно фактичному часу його використання. Утримання вартості речового майна провадиться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником речової служби. Визначення залишкової вартості військового майна провадиться на підставі методики визначення залишкової вартості майна Збройних Сил України та інших військових формувань. Вартість отриманих послуг лазне-прального забезпечення цією категорією осіб за визначений період навчання не відшкодовується. Витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях. Курсанти, які підпадають під дію пункту 5 Порядку № 964, відшкодовують вартість фактично отриманих послуг за відповідний період навчання.
Курсанти, які підпадають під дію пункту 6 Порядку № 964, витрати на медичне забезпечення за відповідний період навчання не відшкодовують, окрім витрат на проведення військово-лікарської комісії. Сума витрат на проведення військово-лікарської комісії утримується незалежно від періоду навчання. Витрати на перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад визначаються виходячи з фактичних витрат, пов`язаних з оплатою транспортних послуг (вартість квитків, зборів та платежів, постільної білизни тощо). Курсанти, які підпадають під дію пункту 5 Порядку № 964, відшкодовують фактичні витрати на їх перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад за визначений період навчання. Курсанти, які підпадають під дію пункту 6 Порядку № 964, витрат на їх перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад за визначений період навчання не відшкодовують. До спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.
Розрахунок здійснюється виходячи з середнього обсягу споживання на одного курсанта за добу: тепла та гарячої води - 0 0134 ГКал.; води та водовідведення - 0,2074 куб.м; електроенергії - 2,56 кВт/г. При проведенні розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році. Курсанти, які підпадають під дію пункту 5 Порядку № 964, витрати на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв відшкодовують за визначений період навчання, за винятком терміну перебування у відпустках. Курсанти, які підпадають під дію пункту 6 Порядку № 964, витрати на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв за визначений період навчання не відшкодовують.
Порядок нарахування витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах залежить від того підпадає курсант під дію пункту 5 чи пункту 6 Порядку № 964.
Відповідно до пункту 2.3 Порядку № 419/831/240/605/537/219/534 у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ.
Спір у цій справі виник щодо відшкодування коштів, які витрачено на навчання ОСОБА_1 у Черкаському інституті пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України у зв`язку з достроковим розірванням укладеного між ними контракту 17.01.2024 року.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави дійти висновку, що у разі укладення контракту про проходження військової служби між вищим військовим навчальним закладом, військовим навчальним підрозділом вищого навчального закладу та курсантом та проходження ним військової служби (навчання) на останнього покладаються відповідні обов`язки передбачені чинним законодавством України та контрактом.
Колегія суддів звертає увагу, що  в матеріалах справи відсутні докази обізнаності відповідача щодо його обов`язку відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням як курсанта у вищому навчальному закладі, відповідачу не було оголошено суму до відшкодування за час навчання хоча звільнення зі служби відбувалося за згодою сторін. При цьому, ОСОБА_1 не було ознайомлено із розрахунком витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, про що свідчить відсутність будь-яких доказів.
25.04.2024 року відповідачу направлено вимогу-пропозицію про порядок та строки відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі на адресу 18034 Черкаси, вул. Генерала Момота,1(ас12,13,14,15). 
При цьому, в матеріалах справи міститься про реєстрацію міста проживання ОСОБА_1 з 22.06.2021 року АДРЕСА_1 (ас29), що співпадає з адресою яка вказана в Контракті про проходження служби  цивільного захисту №415/21 від 12.06.2021 року та не змінювалась  на момент припинення дії Контракт станом на 17.01.2024 року (ас20), така ж адреса зазначена при укладанні змін до Контракту від 12.06.2021 року №41821 (ас16,17), що в свою чергу свідчить про не виконання з боку позивача щодо сповіщення   ОСОБА_1 відшкодувати спірні суми витрат у добровільному порядку.
Вподальшому, як зазначає позивач, у зв`язку із невідшкодуванням витрат у добровільному порядку, позивачем заявлено позов про стягнення з ОСОБА_1 на користь Черкаського інституту пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України витрати пов`язані з утриманням відповідача в Черкаському інституті пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 102  383,57 грн.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що за наведеного правового регулювання (частина десята статті 25 Закону № 2232-XII та пункт 7 Порядку № 964) право на звернення до суду у позивача у цій справі може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови.
Аналогічний підхід до правозастосування при вирішенні близьких за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постановах від 30.09.2019 у справі № 340/685/19, від 10.10.2019 у справі № 140/721/19, від 28.05.2021 у справі № 320/7233/19.
При цьому, слід враховувати, що у разі дострокового розірвання контракту з курсантом, саме вищий навчальний заклад (позивач) здійснює розрахунок фактичних витрат за видами забезпечення відповідно до правил пунктів 2.1., 2.3 Порядку № 419/831/240/605/537/219/534, про що складає відповідні довідки-розрахунки, а також зазначає суму відшкодування у наказі про звільнення курсанта.
Відтак, враховуючи наведене вище нормативне регулювання, правильне вирішення спору  залежить від того, чи було курсанта ознайомлено із розрахунком витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, здійсненим відповідно до приписів Порядку № 964 та Порядку № 419/831/240/605/537/219/534, та запропоновано йому добровільно відшкодувати такі витрати.
В даному випадку, матеріали справи не містять доказів, що відповідача було ознайомлено із розрахунком таких витрат та запропоновано добровільно відшкодувати такі витрати. 
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною 1статті 90 КАС Українисуд  оцінює докази, які є  у справі,  за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин  у справі,  а тому  суд  під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою.
Адміністративний  суд  має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.
За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін,  суд  апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки право на звернення до  суду у  позивача  у  цій  справі  може виникнути лише  у  випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з організацією навчання для підготовки дисертації, тоді як доказів відмови відповідача  від  добровільного відшкодування суми таких витрат під час судового розгляду не пред`явлено, а позов подано до закінчення встановленого строку добровільного відшкодування, отже, звернення позивача до  суду  з цим адміністративним позовом слід вважати передчасним, що  судом  першої інстанції не враховано.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків  суду  по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського  суду  з прав людини, зокрема  у  рішенні  у справі  "Серявін та інші проти України"  від 10  лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя,  у  рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує  суди  обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої  суд  має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності  від  характеру рішення (рішення  у справі  "Руїс Торіха проти Іспанії"  від 9  грудня 1994 року, серія A,  №  303-A, п.29).
Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення  суду  першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення  у  відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Переглянувши рішення  суду  першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через неповне з`ясування  судом  обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст.308,315,317,321,322,325,328,329 КАС України,  суд,  -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 в адміністративній справі №160/15822/24 скасувати та прийняти  постанову,  якою в задоволенні адміністративного позову Національного університету цивільного захисту України  відмовити повністю.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 03 грудня 2024 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 09 грудня 2024 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова