П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/18267/24	

Перша інстанція: суддя Завальнюк І.В.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 у справі № 420/18267/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АКВАФРОСТ» до Львівської митниці, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, –

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2024 року представник ТОВ «АКВАФРОСТ» звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100237/1 від 01.05.2024.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час переміщення товару через митний кордон України декларантом до Львівської митниці подана митна декларація з визначеною декларантом вартістю товару. Однак за результатами митного оформлення митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100237/1 від 01.05.2024. Позивач з даним рішенням не погоджується та вважає його протиправним та таким, що порушує його права та інтереси. Документи, подані декларантом для митного оформлення товару за ціною контракту, відповідають вимогам ст. 53 Митного Кодексу України, є належними та допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх данні піддаються обчисленню, що свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність будь-яких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за другорядним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства. Підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару були відсутні. Подані позивачем (декларантом) документи містять всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості імпортованих товарів, відомості щодо ціни та не містять розбіжностей. Відповідачем неправомірно застосовано другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товарів. У зв`язку із прийняттям оскаржуваного рішення про коригування та картки відмови на позивача було покладено додаткові фінансові зобов`язання у вигляді митних і інших пов`язаних платежів, що призвело до порушення майнових прав позивача
Представник відповідача надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якій заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що зазначивши, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України під час здійснення митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД), було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів. У наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Отже, оскільки в документах, які надані позивачем до митниці разом з МД містились розбіжності та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
02.07.2024 від ТОВ «Аквафрост» до суду першої інстанції надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечував проти доводів відповідача з підстав, викладених у позовній заяві.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 23.09.2024 у справі № 420/18267/24 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» до Львівської митниці (відокремлений підрозділ Держмитслужби України) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнив.
Визнав протиправним та скасував рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100237/1 від 01.05.2024.
Стягнув з бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» судовий збір в розмірі 3028 грн (три тисячі двадцять вісім грн.). 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду представник Львівської митниці подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не врахував, що оскільки в документах, які надані позивачем до митного органу, містились розбіжності та були відсутні всі відомості що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VІ, то зазначені обставини, у відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митного органу у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
Представник позивача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що між компанією «St. Andrews Smoky Delicacies S.A.», Сантьяго, Чілі – (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» - (Покупець) надалі за текстом Позивач, укладений прямий зовнішньоекономічний договір (контракт) № 01/11/19-26 від 01.11.2019, в якому визначені загальні умови поставки товарів.
Згідно п. 4.1 Контракту, ціна на поставлений товар, узгоджується сторонами, зазначається в інвойсі на кожну поставку товару.
На виконання умов вищевказаного контракту видано інвойс № 0000008201 від 15.03.2024, в якому сторонами погоджено вартість поставленого товару. Загальна вартість товару визначена вказаним інвойсом та складає 66 000,00 дол. США за 24000 кг товару.
До декларування була заявлена частина партії товару вагою 20000 кг згідно інвойсу № 0000008201 від 15.03.2024, а тому до вказаного інвойсу був виданий додаток – специфікація до інвойсу № 0000008201 від 15.03.2024 на суму 55 000,00 дол. США за 20000 кг товару. Заявлена до декларування партія товару поставлялась автомобільним транспортом – суходолом за маршрутом м. Клайпеда (Литва) – м. Київ (Україна).
Уповноваженою особою декларанта (Позивача) – ТОВ «Айлок» до управління МПКМВ та МТР ЗЕД UA209000 Львівської митниці була подана, для митного оформлення, електронна митна декларація № 24UA209230039023U9 на товар: «варено-морожене м`ясо мідії, глазуроване 200-300 шт/кг. (Mytilus Chilensis) - 20000 кг. Без теплової обробки, без харчових добавок та приправ. Дата виробництва (заморожування) січень-лютий 2024 р. Термін зберігання 24 місяці при температурі - 18С.».
Керуючись положеннями ст. 57 Митного кодексу України, Позивачем було заявлено декларування товару за першим (основним) методом – за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартістю операції) за ціною 2,8168 дол. США/кг.
На підтвердження заявленої митної вартості товару, разом з митною декларацією № 24UA209230039023U9 декларантом було подано наступні документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України (далі за текстом – МКУ), та додаткові документи, передбачені ч.3 ст. 53, ст. 335 МКУ, а саме: 
- Рахунок-фактура (invoice) № 0000008201 від 15.03.2024;
- Додаток до інвойсу – специфікація до інвойсу № 0000008201 від 15.03.2024; 
- Сертифікат якості (quality certificate) б/н від 15.03.2024; 
- Автотранспортна накладна (CMR) № 0022077 від 26.04.2024; 
- Міжнародний ветеринарний сертифікат (Veterinarijos certifikatаs) № LT0349530/569 від 26.04.2024; 
- Сертифікат про походження товару (Certificate of Origin) № CLSFFMCH00018191 від 04.03.2024; 
- Рахунок на оплату наданих транспортних послуг № 233 від 26.04.2024; 
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) № 01/11/19-26 від 01.11.2019; 
- Договір про надання послуг митного брокера б/н від 30.10.2021;
- Договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/ або міжнародному сполученнях № 20/07/2023 від 20.07.2023; 
- Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державним органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) № 11381490 від 30.04.2024; 
- Митна декларація країни відправлення № 24LTLU9000088F53A0 від 26.04.2024;
- Декларація виробника (declaration of the producer) від 15.03.2024.
На підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу України, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умови поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунку про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціальними експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів.
На вимогу митного органу, декларант направив наступні документи: - митна декларація країни відправлення (експортна декларація) № 24LTLU9000088F53A0 від 26.04.2024; - проформа-інвойс № 340010104 від 05.02.2024; - банківські платіжні документи про оплату товару № MUR: 710152093.220224 від 22.02.2024, MUR: 710153500.120424 від 12.04.2024. 
Однак в оформленні зазначеної митної декларації відповідачем було відмовлено, в зв`язку із незгодою відповідача із заявленою до оформлення позивачем вартістю товару.
01.05.2024 Львівською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100237/1 за митною декларацією № 24UA209230039023U9 (складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2024/001421).
За змістом цього рішення про коригування митної вартості в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів, а саме:
1) умови поставки згідно інвойсу CFR (Cost and Freight (…named port of destination)) вартість і фрахт (…назва порту призначення). Термін означає, що поставка здійснена продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в названий порт призначення. Ціна CFR (CFR price) означає, що контрактна (фактурна вартість) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару і експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки (фрахту) до порту призначення, без розвантаження в порту призначення. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортування до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, згідно заявлених умов поставки, для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 599 «Про затвердження форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунокфактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону, а саме рахунку фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 26.04.2024 № 233 відсутні витрати страхування вантажу при переміщенні морським видом транспорту, розвантажувальні роботи у порту призначення (порт Клайпеда), портові збори, митні формальності у порту призначення; 
2) розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 829 км, а вартість 53000 грн. – що становить 63,93 грн./км, відстань по території України 736, а вартість 64000 грн. – що становить 86,96 грн/км). Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі – Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій «Облік і калькулювання собівартості перевезень» визначено: «Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального». Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 26.04.2024 № 233 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу; 
3) відповідно до вимог п.1.3 зовнішньоекономічної угоди від 01.11.2019 № 01/11/19- 26 (зі змінами та доповненнями) визначено, що Продавець надає Покупцю наступні товаросупровідні документи, у тому числі коносамент. Даний документ декларантом не надано до митного оформлення що є порушення вимог даної угоди; 
4) відповідно до вимог п. 2 договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 20.07.2023 № 20/07/2023 визначено, що Замовник надає Перевізнику Заявку на перевезення. Заявка має містити істотні умови перевезення. Яка є невід`ємною частиною договору. Даний документ декларантом не надано митному органу, що є порушенням вимог угоди.
Коригування було здійснено за другорядним методом 2 ґ, а саме: по товару № 1 – 3,145 дол. США/кг (з посиланням на джерело інформації – митну декларацію від 11.04.2024 № UA209230/2024/032464), ніж заявлено декларантом 2,8168 дол. США/кг. дол. США/кг.
В картці відмови причиною відмови зазначено про неможливість завершення митного оформлення у зв`язку з невірно заповненими графами гр.12, 45, 43, 44, 46, 47, в МД відповідно до Рішення про коригування митної вартості від 01.05.2024 № UA209000/2024/100237/1 (порушено умови декларування передбачені п. 1, п. 8 ст. 257 МКУ, ст. 55 МКУ, ПКМУ від 21.05.12 № 450).
На підставі вищезазначеного рішення про коригування митної вартості товарів, позивач з метою випуску товару, що декларувався, у вільний обіг, подав до митного оформлення електронну митну декларацію № 24UA209230039611U0 від 01.05.2024, за якою згідно ст. 55 МК України було додатково сплачено митних платежів у розмірі 67 384,01 гривень (20 % податку на додану вартість та 5% ввізного мита, про що зазначено в графі 47 (СП 55) вказаної митної декларації).
Зважаючи на безпідставну відмову митного органу в розмитнені товару за митною вартістю, визначеною декларантом, та на підставі повного пакету документів для митного оформлення товару, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.
Позивач, вважаючи, що оскаржуване рішення відповідача та картка відмови є протиправними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом. 
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відносини, з приводу яких виник даний спір, регулюються Митним кодексом України.
Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з частиною 1 статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Як встановлено частиною 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з частинами 1,  2 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина 5 статті 53 Митного кодексу України).
З аналізу наведених норм вбачається, що положення статті 53 Митного кодексу України містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 5 статті 54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
За правилами частини 6 статті 54 Митного Кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (пункти 2, 5 частини 2 статті 55 Митного Кодексу України).
Зазначені положення зобов`язують митницю у рішенні про коригування митної вартості зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частинами 2, 3 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Відповідно до частин 4, 5 статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що між компанією «St. Andrews Smoky Delicacies S.A.», Сантьяго, Чілі – (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» - (Покупець) надалі за текстом Позивач, укладений прямий зовнішньоекономічний договір (контракт) № 01/11/19-26 від 01.11.2019, в якому визначені загальні умови поставки товарів.
Згідно п. 4.1 Контракту, ціна на поставлений товар, узгоджується сторонами, зазначається в інвойсі на кожну поставку товару.
На виконання умов вищевказаного контракту видано інвойс № 0000008201 від 15.03.2024, в якому сторонами погоджено вартість поставленого товару. Загальна вартість товару визначена вказаним інвойсом та складає 66 000,00 дол. США за 24000 кг товару.
До декларування була заявлена частина партії товару вагою 20000 кг згідно інвойсу № 0000008201 від 15.03.2024, а тому до вказаного інвойсу був виданий додаток – специфікація до інвойсу № 0000008201 від 15.03.2024 на суму 55 000,00 дол. США за 20000 кг товару. Заявлена до декларування партія товару поставлялась автомобільним транспортом – суходолом за маршрутом м. Клайпеда (Литва) – м. Київ (Україна).
Уповноваженою особою декларанта (Позивача) – ТОВ «Айлок» до управління МПКМВ та МТР ЗЕД UA209000 Львівської митниці була подана, для митного оформлення, електронна митна декларація № 24UA209230039023U9 на товар: «варено-морожене м`ясо мідії, глазуроване 200-300 шт/кг. (Mytilus Chilensis) - 20000 кг. Без теплової обробки, без харчових добавок та приправ. Дата виробництва (заморожування) січень-лютий 2024 р. Термін зберігання 24 місяці при температурі - 18С.».
Керуючись положеннями ст. 57 Митного кодексу України, Позивачем було заявлено декларування товару за першим (основним) методом – за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартістю операції) за ціною 2,8168 дол. США/кг.
На підтвердження заявленої митної вартості товару, разом з митною декларацією № 24UA209230039023U9 декларантом було подано наступні документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України (далі за текстом – МКУ), та додаткові документи, передбачені ч.3 ст. 53, ст. 335 МКУ, а саме: 
- Рахунок-фактура (invoice) № 0000008201 від 15.03.2024;
- Додаток до інвойсу – специфікація до інвойсу № 0000008201 від 15.03.2024; 
- Сертифікат якості (quality certificate) б/н від 15.03.2024; 
- Автотранспортна накладна (CMR) № 0022077 від 26.04.2024; 
- Міжнародний ветеринарний сертифікат (Veterinarijos certifikatаs) № LT0349530/569 від 26.04.2024; 
- Сертифікат про походження товару (Certificate of Origin) № CLSFFMCH00018191 від 04.03.2024; 
- Рахунок на оплату наданих транспортних послуг № 233 від 26.04.2024; 
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) № 01/11/19-26 від 01.11.2019; 
- Договір про надання послуг митного брокера б/н від 30.10.2021;
- Договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/ або міжнародному сполученнях № 20/07/2023 від 20.07.2023; 
- Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державним органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) № 11381490 від 30.04.2024; 
- Митна декларація країни відправлення № 24LTLU9000088F53A0 від 26.04.2024;
- Декларація виробника (declaration of the producer) від 15.03.2024.
На підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу України, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умови поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунку про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціальними експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів.
На вимогу митного органу, декларант направив наступні документи: - митна декларація країни відправлення (експортна декларація) № 24LTLU9000088F53A0 від 26.04.2024; - проформа-інвойс № 340010104 від 05.02.2024; - банківські платіжні документи про оплату товару № MUR: 710152093.220224 від 22.02.2024, MUR: 710153500.120424 від 12.04.2024. 
Однак в оформленні зазначеної митної декларації відповідачем було відмовлено, в зв`язку із незгодою відповідача із заявленою до оформлення позивачем вартістю товару.
01.05.2024 Львівською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100237/1 за митною декларацією № 24UA209230039023U9 (складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2024/001421).
За змістом цього рішення про коригування митної вартості в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів, а саме:
1) умови поставки згідно інвойсу CFR (Cost and Freight (…named port of destination)) вартість і фрахт (…назва порту призначення). Термін означає, що поставка здійснена продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в названий порт призначення. Ціна CFR (CFR price) означає, що контрактна (фактурна вартість) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару і експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки (фрахту) до порту призначення, без розвантаження в порту призначення. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортування до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, згідно заявлених умов поставки, для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 599 «Про затвердження форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунокфактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону, а саме рахунку фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 26.04.2024 № 233 відсутні витрати страхування вантажу при переміщенні морським видом транспорту, розвантажувальні роботи у порту призначення (порт Клайпеда), портові збори, митні формальності у порту призначення; 
2) розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 829 км, а вартість 53000 грн. – що становить 63,93 грн./км, відстань по території України 736, а вартість 64000 грн. – що становить 86,96 грн/км). Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі – Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій «Облік і калькулювання собівартості перевезень» визначено: «Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального». Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 26.04.2024 № 233 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу; 
3) відповідно до вимог п.1.3 зовнішньоекономічної угоди від 01.11.2019 № 01/11/19- 26 (зі змінами та доповненнями) визначено, що Продавець надає Покупцю наступні товаросупровідні документи, у тому числі коносамент. Даний документ декларантом не надано до митного оформлення що є порушення вимог даної угоди; 
4) відповідно до вимог п. 2 договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 20.07.2023 № 20/07/2023 визначено, що Замовник надає Перевізнику Заявку на перевезення. Заявка має містити істотні умови перевезення. Яка є невід`ємною частиною договору. Даний документ декларантом не надано митному органу, що є порушенням вимог угоди.
Коригування було здійснено за другорядним методом 2 ґ, а саме: по товару № 1 – 3,145 дол. США/кг (з посиланням на джерело інформації – митну декларацію від 11.04.2024 № UA209230/2024/032464), ніж заявлено декларантом 2,8168 дол. США/кг. дол. США/кг.
В картці відмови причиною відмови зазначено про неможливість завершення митного оформлення у зв`язку з невірно заповненими графами гр.12, 45, 43, 44, 46, 47, в МД відповідно до Рішення про коригування митної вартості від 01.05.2024 № UA209000/2024/100237/1 (порушено умови декларування передбачені п. 1, п. 8 ст. 257 МКУ, ст. 55 МКУ, ПКМУ від 21.05.12 № 450).
На підставі вищезазначеного рішення про коригування митної вартості товарів, позивач з метою випуску товару, що декларувався, у вільний обіг, подав до митного оформлення електронну митну декларацію № 24UA209230039611U0 від 01.05.2024, за якою згідно ст. 55 МК України було додатково сплачено митних платежів у розмірі 67 384,01 гривень (20 % податку на додану вартість та 5% ввізного мита, про що зазначено в графі 47 (СП 55) вказаної митної декларації).
Надаючи оцінку вказаним зауваженням митного органу, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, колегія суддів виходить з такого.
Щодо зауважень митного органу, про те, що у рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 26.04.2024 № 233 відсутні витрати страхування вантажу при переміщенні морським видом транспорту, розвантажувальні роботи у порту призначення (порт Клайпеда), портові збори, митні формальності у порту призначення.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, заявлена до декларування партія товару, прямувала автомобільним шляхом (тобто суходолом та з застосуванням автоперевезення) по маршруту Клайпеда (Литва) - Київ (Україна), що вбачається зі змісту наданої CMR № 0022077 від 26.04.2024, а тому до даного виду перевезення не може в цілому бути застосований термін CFR (Cost and Freight (…named port of destination)) вартість і фрахт (…назва порту призначення), адже він застосовується виключно до морських перевезень та внутрішнього водного транспорту.
В зв`язку з введенням дії воєнного стану на території України, порт міста Одеса не використовується, тому Постачальник організовує поставку використовуючи змішані види перевезень, відповідно в інвойсі вказано CFR Клайпеда, Литва.
Оскільки Постачальник товар поставив в порт Клайпеди, але фактично цим його зобов`язання з поставки товару перед Покупцем (Позивачем) не виконані, адже Литва є країною експорту, виходячи зі змісту супровідних документів і митної декларації № 24UA209230039611U0 (графа 15) та експортної декларації № 24LTLU9000088F53A0 від 26.04.2024. 
Якщо виходити зі змісту терміну CFR групи С (А.6. Розподіл витрат) Інкотермс 2010 – всі витрати в країні експорту покладені на Постачальника товару/ на продавця покладаються обов`язки щодо митного очищення товару для експорту/ витрати експортних митних процедур, а також усі мита, податки та інші збори, що підлягають сплаті при експорті товару та які потребуються для його транзитного перевезення через будь-яку країну. 
Замовником експедиційних послуг – є постачальник. І це також прослідковується зі змісту супровідних документів: митної декларації № 24UA209230039611U0 від 01.05.2024 (графа 2 вантажовідправник), так і в CMR № 0022077 від 26.04.2024 (графа 1 відправник /експедитор).
Таким чином, виходячи зі змісту наданих документів порт Клайпеди вважається пунктом завантаження заявленої до декларування партії товару.
Враховуючи обставини дії воєнного стану в Україні, що ускладнюють процес логістики, сторонами контракту (Позивачем та Постачальником товару) була досягнута згода щодо комбінованої (змішаної) форми поставки з наступними особливостями: всі митні платежі, збори, податки та інші витрати, пов`язані з підписанням та виконанням контракту, в країні покупця (Позивача) сплачується Покупцем (Позивачем). Аналогічні митні платежі, збори, податки та інші витрати в країні Постачальника і в третіх країнах оплачується Постачальником, що підтверджується змістом п. 5.6 контракту.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про хибність тверджень відповідача, викладених в оскаржуваному рішенні, щодо наявності додаткових витрат з боку позивача.
Натомість, за умовами контракту позивач додаткових витрат з організації поставки товару в порту Клайпеди не поніс, оскільки при укладені договору, сторонами узгоджувались ці формальності та за принципом свободи договору обумовлено та врегульовано п. 5.6 контракту, за яким постачальник взяв на себе усі витрати з організації поставки товару.
Також позивачем зазначено, що ним понесені витрати, виключно з самого перевезення партії товару автомобільним шляхом та включені такі витрати до митної вартості товару.
На користь наведеного свідчить різниця вартості товару за графами  42, 23 та 12 МД № 24UA209230039023U9, яка відповідає вартості послуг з транспортування Товару на митну територію України, відповідно до рахунку на оплату наданих транспортних послуг № 233 від 26.04.2024, який долучено позивачем при митному оформленні товару.
Відносини між перевізником та позивачем врегульовані умовами Договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях № 20.07.2023 від 20.07.2023. Перевізник надав послуги з міжнародного перевезення вантажів автомобілем, що підтверджується змістом та описом послуг вказаних в рахунку № 233 від 26.04.2024.
Відповідно, оскільки перевізником надавались послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом, то і рахунок містить опис послуг з міжнародного перевезення вантажу автомобільним транспортом.
Крім того, перевізником була надана позивачу довідка № 26 від 26.04.2024, зі змісту якої вбачається, що позивачем не понесено інших витрат, крім витрат з перевезення вантажу.
Водночас страхування вантажу, що поставлявся автотранспортом, також не здійснювалось, а навантажувальні роботи проводились за рахунок відправника, що вбачається зі змісту довідки про транспортні витрати № 26 від 26.04.2024.
За наведеного, аргументи митниці, що у рахунку-фактурі від 26.04.2024 № 233 відсутні витрати страхування вантажу при переміщенні морським видом транспорту, розвантажувальні роботи у порту призначення (порт Клайпеда), портові збори, митні формальності у порту призначення є неспроможними. Оскільки такі витрати не мали місця та не понесені позивачем.
Щодо посилань митного органу, про те, що наданий позивачем рахунок про від 26.04.2024 № 233 містить відомості, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу витрат (відстань по іноземній території 829 км, а вартість 53000 грн., що становить 63.93 грн/км, відстань по території України 736 км, а вартість - 64000 грн., що становить 86.96 грн/км).
Апеляційний суд відхиляє наведені аргументи скаржника, позаяк вказані висновки апелянта є необґрунтованими, оскільки ґрунтуються виключно на припущеннях, у зв`язку з чим не можуть бути обставинами, з якими положення частини 6 статті 54 Митного кодексу України пов`язують можливість відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю. 
Разом з тим, колегія суддів враховує, що положеннями п. 3, 4 ст. 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом
Крім того, принцип свободи договору зафіксовано у ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Чинним законодавством не встановлені обмеження щодо мінімальної чи максимальної вартості міжнародних вантажних перевезень. Незгода митниці із ціновим розрахунком транспортних витрат не може бути підставою для подальшого коригування митної вартості товару. 
Щодо зауваження митного органу відносно ненадання декларантом коносаменту, суд зазначає наступне.
Як правильно встановлено судом першої інстацнії, поставка товару здійснювалась автомобільним транспортом – суходолом. На підтвердження факту перевезення позивачем надано CMR № 0022077 від 26.04.2024.
Згідно ст. 9 Закону України від 01.07.2004 № 1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність», факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.
Оскільки коносамент – це документ, що видається морським перевізником вантажу його відправнику, то виходячи з характеристики та способу поставки товару, його наявність не може мати місце.
Відтак, суд першої інстанції правильно виснував про необґрунтованість аргументів митниці щодо відсутності коносаменту, як підстави для коригування митної.
Щодо зауважень митного органу про те, що відповідно до вимог п. 2 договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 20.07.2023 № 20/07/2023 визначено, що Замовник надає Перевізнику Заявку на перевезення, яка має містити істотні умови перевезення та є невід`ємною частиною договору, проте даний документ декларантом не надано митному органу, що є порушенням вимог угоди.
Колегією суддів встановлено, що на підтвердження ввезення товару на територію України транспортним засобом позивач надав до митного оформлення автотранспортну накладну CMR № 0022077 від 26.04.2024.
Разом з тим, позивачем до митного органу були надані інші документи, які підтверджують витрати на транспортування, а саме довідка про транспортні витрати № 26 від 26.04.2024, рахунок-фактура від 26.04.2024 № 233, який містить посилання на договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях № 20.07.2023 від 20.07.2023, який також був наданий позивачем. Ці документи не містять розбіжностей і є достатніми доказами для підтвердження вартості понесених позивачем витрат на транспортування.
Отже, позивачем надано (CMR) № 0022077 від 26.04.2024, рахунок фактуру від 26.04.2024 № 233, довідку про транспортні витрати № 26 від 26.04.2024, договір № 20/07/2023 від 20.07.2023, які кореспондуються між собою та в яких відображено маршрут та вартість перевезення за маршрутом, який здійснював перевезення. 
Вказані документи дають можливість ідентифікувати їх належність до конкретної партії перевезення та визначити вартість понесених витрат на перевезення. 
Натомість, колегія суддів зазначає, що заявка на транспортні послуги не впливає на митну вартість товару, а отже наведені висновки митного органу є безпідставними.
Щодо аргументів митниці про розбіжність інформації, заявленій у декларації країни відправлення № 24LTLU9000088F53A0 від 26.04.2024, в якій вага нетто зазначена 18000 кг., та фактично заявленої декларантом ваги нетто 20000 кг. 
Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що в декларації країни відправлення № 24LTLU9000088F53A0 від 26.04.2024 вказана вага нетто чистого товару без тари. 
При цьому, заявлена вага 20000 кг є дійсною вагою товару що декларувався. Зазначене кореспондується з товарно-супровідною документацією, яка, зокрема, зазначена в автотранспортній накладній (CMR) № 0022077 від 26.04.2024: «netto wthout glazing», що в перекладі - нетто без скління - 18000 кг; «netto with glazing» що в перекладі - нетто із склінням - 20000 кг. 
Тобто, відсутні розбіжності в частині ваги нетто, оскільки до декларування позивачем заявлена фактична дійсна вага товару, що декларується.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що документи, подані позивачем до митного органу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, відповідають переліку документів, встановлених ч. 2 ст. 53 МК України та не містять розбіжностей.
Як вбачається з матеріалів справи, декларант надав всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей.
За таких обставин, у силу положень частини 2 статті 53 Митного кодексу України, у митного органу не було законних підстав для витребування додаткових документів, зокрема і перелічених вище.
Водночас, неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19.12.2019 у справі № 810/5295/15, від 06.02.2020 у справі № 540/2219/18.
Апеляційний суд відхиляє доводи відповідача про наявність сумніву у заявленій позивачем митній вартості імпортованого товару з підстав, наведених у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, оскільки надані позивачем до митного органу в документи, підтверджують ціну імпортованого товару та жодних розбіжностей не містять.
Також, підставою для коригування відповідачем митної вартості товарів слугувала інформація з цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби щодо митного оформлення ідентичних товарів з вищим рівнем митної вартості.
Однак, колегія суддів зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.
Окрім того, відповідно до частини 2 статті 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100237/1 від 01.05.2024 відповідачем використано для коригування митної вартості товару митну декларацію від 11.04.2024 № UA209230/2024/032464 
Проте, спірне рішення містить лише посилання на таку митну декларацію, однак не містить пояснень про те, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості. 
Також відповідачем не зазначено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем положень частини 2 статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 12.03.2020 у справі № 804/6243/14.
Враховуючи викладене, позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.
Водночас, відповідачем не підтверджено належними доводами та відповідними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар. Правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, а наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.
За наведених обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваного рішення митниці про коригування митної вартості та картки відмови.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх рішення.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 у справі № 420/18267/24 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	С.Д. Домусчі    Г.В. Семенюк