ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2024 року
м. Харків
справа № 643/8161/23
провадження № 22-ц/818/3388/24
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів - Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря - Львової С.А.,
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 липня 2024 року в складі судді Ізмайлова І.К.
в с т а н о в и в:
У серпні 2023 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 30 травня 2018 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4476/05/2018/0277 про надання кредитних коштів в розмірі 281 673,00 грн на придбання нерухомості - однокімнатної квартири АДРЕСА_1 шляхом придбання пакету цінних паперів - облігацій підприємств, цільових, звичайних згідно договору купівлі - продажу цінних паперів № БВ180523-2-1 від 23 травня 2018 року укладеного між позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківжитлобуд-1».
03 грудня 2019 року в зв`язку із введенням в експлуатацію об`єкта будівництва з будівельною адресою: АДРЕСА_2 та реєстрації права власності позичальника на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору про викладення пункту 2.1. кредитного договору редакції даної додаткової угоди, зокрема в частині прийняття кредитором забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором від 30 травня 2018 року - квартири АДРЕСА_3 .
Зазначив, що починаючи з березня 2022 року позичальник порушує умови кредитного договору, а з квітня 2023 року в односторонньому порядку взагалі припинив виконання своїх зобов`язань за кредитним договором.
З 24 лютого 2022 року кредитор, розуміючи ситуацію та дотримуючись моральних принципів не нараховував штрафних санкцій за допущені позичальником порушення умов кредитного договору та більше року не звертався до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості з боржника. Але, позичальник будь-яких дій по врегулюванню питання погашення/реструктуризації заборгованості добровільно не вчинив.
Вказав, що внаслідок неналежного виконання позичальником умов кредитного договору № 4476/05/2018/0277 від 30 травня 2018 року станом на 31 липня 2023 року за ним обліковується заборгованість в розмірі 260 367,19 грн, з яких 208 885,00 грн - заборгованість по кредиту строкова; 2855,93 грн - заборгованість по кредиту прострочена, 3398,88 грн - заборгованість по процентах поточна, 45 227,38 грн - заборгованість по процентах прострочена.
Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 4476/05/2018/0277 від 30 травня 2018 року, яка станом на 31 липня 2023 року становить 260 367,19 грн, а також судові витрати в розмірі 3160,42 грн.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 липня 2024 року позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 4476/05/2018/0277 від 30 травня 2018 року, що станом на 31 липня 2023 року становить 260 367,19 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» судовий збір в розмірі 3160,42 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимоги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що 22 лютого 2023 року він звернувся до банку з заявою про призупинення сплати грошового зобов`язання, в якій вказав, що предметом забезпечення кредитного договору є нерухоме майно, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_4 . Дане нерухоме майно станом на день подання даної заяви про призупинення сплати грошового зобов`язання, розташоване на території, на якій ведуться воєнні (бойові) дії, у зв`язку з чим кредитор має звільнити його, як позичальника за договором про споживчий кредит, предметом забезпечення за яким є нерухоме майно, що відповідає ознакам, визначеним підпунктом 1 пункту 8 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо підтримки позичальників, майно яких було знищено або зазнало пошкоджень внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України», від обов`язку сплати грошового зобов`язання за вищевказаним договором (основної суми кредиту, процентів, комісій та інших платежів), у тому числі нарахованого, але не сплаченого до дня отримання кредитором заяви про призупинення сплати грошового зобов`язання, з робочого дня, наступного за днем отримання кредитором заяви, на строк до дев`яностого дня включно після дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні. 15 липня 2022 року за результатами розгляду його звернення банком було прийнято рішення: про сплату платежів у розмірі 100,00 грн, зафіксовано на період 3-х місяців або до кінця дії кредитного договору, якщо строк дії закінчується раніше, підписання додаткових умов не потрібно. 05 грудня 2022 року він знову звернувся до банку за продовженням розстрочки на тих самих умовах, але банком 21 грудня 2022 року надана відповідь, в якій зазначено, що можливість розгляду заявки на реструктуризацію буде після збільшення бажаного платежу позичальника не менше ніж 5455,00 грн. Зазначив, що через військову агресію РФ він вимушено став переселенцем, перебуває на обліку в центрі зайнятості без виплати допомоги з безробіття та отримує лише переселеньску допомогу 2000,00 грн. Вважав, що його, в силу норм чинного законодавства та поданої заяви, як позичальника за договором про споживчий кредит, предметом забезпечення за яким є нерухоме майно, на період воєнного стану, звільнено від обов`язку сплати грошового зобов`язання за кредитним договором №4476/05/2018/0277 від 30 травня 2018 року (основної суми кредиту, процентів, комісій та інших платежів), у тому числі нарахованого, але не сплаченого до дня отримання кредитором заяви про призупинення сплати грошового зобов`язання, з робочого дня, наступного за днем отримання кредитором заяви.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь кредитора.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30 травня 2018 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4476/05/2018/0277, за умовами якого банк надає позичальнику кредит в сумі 281 673,00 грн на придбання нерухомості - однокімнатної квартири АДРЕСА_1 шляхом придбання пакету цінних паперів - облігацій підприємств, цільових, звичайних згідно договору купівлі - продажу цінних паперів № БВ180523-2-1 від 23 травня 2018 року укладеного між позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківжитлобуд-1».
Відповідно до пункту 1.4.1. кредитного договору за користування кредитними коштами період з 30 травня 2018 року по 29 травня 2020 року в межах терміну кредитування проценти ставка встановлюється у розмірі 9,99 % річних та є фіксованою, а за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється у розмірі 23,90 %річних та є фіксованою.
Згідно з пунктом 1.4.2. кредитного договору в період з 30 травня 2020 року по 29 травня 2038 року за користування кредитними коштами межах терміну кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 18,90 % річних та є фіксованою, а за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість) процентна ставка, встановлюється у розмірі 23,90% річних та є фіксованою.
Пунктами 3.1 та 3.2 кредитного договору закріплений порядок повернення сум отриманих позичальником кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами щомісячними платежами з 1-го по 10-е число кожного місяця починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту шляхом внесенні позичальником грошових коштів на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АБ «Укргазбанк» в розмірі не менше 1/240 від сумі отриманого кредиту, що становить 1174,00 грн. Сума останнього платежу 28 травня 2038 року з повернення кредитних коштіт становить 1087,00 грн. Також, позичальник щомісячно, не пізніше 10-го числа кожного місяця наступного за місяцем користування кредитними коштами, а також у дені дострокового повного погашення заборгованості за кредитним договором позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитними коштами виходячи з процентної ставки, зазначеної в п. 1.4. кредитного договору.
Позичальник зобов`язався повернути отримані грошові кошти в повному обсязі в термін не пізніше 28 травня 2038 року та у порядку, передбаченому цим договором якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту встановлений за домовленістю сторін на підставі додаткової угоди до цього договору або достроково, відповідно до умов цього договору (п. 1.3.2 кредитного договору).
Узгоджений сторонами графік щомісячних платежів, які складаються з планового платежу та відповідних сум нарахованих процентів за користування кредитними коштами у відповідні періоди згідно п. 1.4 кредитного договору, які рахуються згідно розділу ІІІ кредитного договору - є додатком № 1 до кредитного договору (а.с.17-22).
03 грудня 2019 року між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору, за умовами якої пункт 2.1. кредитного договору викладено в редакції даної додаткової угоди, зокрема в частині прийняття кредитором забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором від 30 травня 2018 року - квартири АДРЕСА_3 (а.с.14,27).
У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до банку з заявою про призупинення сплати грошового зобов`язання, в якій зазначив, що кредитор має звільнити його, як позичальника за договором про споживчий кредит, предметом забезпечення за яким є нерухоме майно, що відповідає ознакам, визначеним підпунктом 1 пункту 8 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо підтримки позичальників, майно яких було знищено або зазнало пошкоджень внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України», від обов`язку сплати грошового зобов`язання за вищевказаним договором (основної суми кредиту, процентів, комісій та інших платежів), у тому числі нарахованого, але не сплаченого до дня отримання кредитором заяви про призупинення сплати грошового зобов`язання, з робочого дня, наступного за днем отримання кредитором заяви, на строк до дев`яностого дня включно після дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні (а.с.49-51).
Листом № 124/11957/2023 від 05 квітня 2023 року банк повідомив ОСОБА_1 про те, що після законодавчого врегулювання та затвердження Кабінетом Міністрів України відповідного переліку підтвердних документів, звернутись до банку з заявою у відповідності п.10 розділу ІV «прикінцеві та перехідні положення» Закону для повторного її розгляду (а.с.52-53).
Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 31 липня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 становить 260 367,19 грн, з яких 208 885,00 грн - строкова заборгованість по кредиту; 2855,93 грн прострочена заборгованість по кредиту; 3398,88 грн поточна заборгованість за відсотками; 45227,38 грн прострочена заборгованість за відсотками.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).
Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Під час розгляду справи встановлено, що кредитний договір № 4476/05/2018/0277 від 30 травня 2018 року з урахуванням укладеної додаткової угоди від 03 грудня 2019 року містить інформацію про суму кредиту, мету кредиту, умови та порядок видачі, строк їх повернення, погашення, розмір відсоткової ставки (річної), відповідальність сторін, вони підписані сторонами, сторони досягли домовленості з усіх істотних умов договору, на момент укладення договору позичальник не заявляв додаткових вимог щодо умов кредитного договору та в подальшому частково виконував його умови, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним й відповідало їхній внутрішній волі.
Однак, отримавши від банку кошти в кредит, в порушення умов виконання кредитного договору ОСОБА_1 , свої зобов`язання по поверненню кредиту і сплаті процентів за користування грошима належним чином не виконав.
ОСОБА_1 отримував кредитні кошти, користувався ними та протягом тривалого періоду часу частково виконував зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується самим відповідачем, тому і підлягає стягненню з нього на користь банку в заявленому банком розмірі.
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредит за договором № 4476/05/2018/0277 від 30 травня 2018 року, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти не повернув, тому наявні підстави для стягнення з нього на користь позивача заборгованість за кредитом строкова в розмірі 208 885,00 грн та заборгованість за кредитом прострочена в розмірі 2855,93 грн.
Погоджується судова колегія і з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами.
Як вбачається з кредитного договору № 4476/05/2018/0277 від 30 травня 2018 року сторони погодили, що за користування кредитними коштами період з 30 травня 2018 року по 29 травня 2020 року в межах терміну кредитування проценти ставка встановлюється у розмірі 9,99 % річних, в період з 30 травня 2020 року по 29 травня 2038 року за користування кредитними коштами межах терміну кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 18,90 % річних. Тобто, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. Тому, наявні правові підстави для стягнення не тільки тіла кредиту, а також заборгованість за нарахованими відсотками.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, нарахування відсотків на кредит проводилося до 31 липня 2023 року. З розрахунку заборгованості вбачається, що розмір заборгованості за відсотками становить 48 626,26 грн, з яких 3398,88 грн поточна заборгованість за відсотками; 45227,38 грн прострочена заборгованість за відсотками, які суд першої інстанції обґрунтовано стягнув.
Розмір заявленої банком заборгованості у сумі 260 367,19 грн підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та відповідає умовам вказаного договору, тобто є належним та допустимим доказом утвореної заборгованості. 
Відповідач вказаного розрахунку під час розгляду справи у судах не заперечував та не спростовував, свого контррозрахунку не надавав. 
Встановивши, що ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у позивача виникло право достроково вимагати повернення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом в судовому порядку та стягнення з відповідачки на його користь загальної суми заборгованості в розмірі 260 367,19 грн, з яких 208 885,00 грн строкова заборгованість по кредиту; 2855,93 грн прострочена заборгованість по кредиту; 3398,88 грн поточна заборгованість за відсотками; 45227,38 грн прострочена заборгованість за відсотками.
Посилання ОСОБА_1 на те, що нерухоме майно, яке є предметом забезпечення кредитного договору знаходиться на території, на якій ведуться бойові дії, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 8 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (далі - «Закон») у період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом 90 днів після його припинення чи скасування позичальник (особа, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представник (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) має право звернутися до кредитодавця або нового кредитора (далі - кредитор) із заявою про призупинення сплати грошового зобов`язання (основної суми кредиту, процентів, комісій та інших платежів) (далі - заява про призупинення сплати грошового зобов`язання) за договором про споживчий кредит або іншим договором, передбаченим частиною другою статті 3 цього Закону, предметом забезпечення за яким є нерухоме майно (квартира, інше житлове приміщення в будівлі, приватний житловий будинок, садовий або дачний будинок, об`єкт незавершеного житлового будівництва) (далі - договір про споживчий кредит), що відповідає хоча б одній із таких ознак:
1) нерухоме майно, станом на день подання заяви про призупинення сплати грошового зобов`язання, розташоване на тимчасово окупованій території, визначеній пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", або на територіях активних бойових дій, або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку;
2) нерухоме майно пошкоджено внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Для цілей цього пункту під пошкодженим розуміється нерухоме майно, яке може бути відновлено виключно шляхом капітального ремонту чи реконструкції;
3) нерухоме майно знищено внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Для цілей цього пункту під знищеним розуміється нерухоме майно, відновлення якого шляхом поточного або капітального ремонту чи реконструкції є неможливим або економічно недоцільним.
Заява про призупинення сплати грошового зобов`язання підписується позичальником (його представником) власноручно або шляхом накладання кваліфікованого електронного підпису та надається/надсилається кредитору в оригіналі, а документи, які відповідно до законодавства підтверджують факт пошкодження або знищення нерухомого майна внаслідок збройної агресії Російської Федерації, оформлені відповідно до законодавства (далі - підтвердні документи), надаються/надсилаються кредитору в оригіналі або в нотаріально посвідчених копіях.
Згідно з пунктом 9 вказаного Закону кредитор звільняє позичальника за договором про споживчий кредит, предметом забезпечення за яким є нерухоме майно, що відповідає ознакам, визначеним підпунктом 1 пункту 8 цього розділу, від обов`язку сплати грошового зобов`язання за договором про споживчий кредит (основної суми кредиту, процентів, комісій та інших платежів), у тому числі нарахованого, але не сплаченого до дня отримання кредитором заяви про призупинення сплати грошового зобов`язання, з робочого дня, наступного за днем отримання кредитором заяви, на строк до дев`яностого дня включно після дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні або до дня подання підтвердних документів.
Позичальник (його представник), зазначений у цьому пункті, зобов`язаний подати кредитору підтвердні документи протягом 90 днів з дати завершення бойових дій або тимчасової окупації території, на якій знаходиться нерухоме майно. Кредитору забороняється вимагати від позичальника подання будь-яких інших документів, крім підтвердних документів. Кредитор після отримання у визначений цим пунктом строк підтвердних документів звільняє позичальника від обов`язку сплати грошового зобов`язання за договором про споживчий кредит (основної суми кредиту, процентів, комісій та інших платежів) на строк до дати відновлення сплати грошового зобов`язання, визначеної пунктом 11 цього розділу.
У разі неподання позичальником (його представником) у визначений цим пунктом строк підтвердних документів кредитор має право вимагати відновлення сплати грошового зобов`язання, яке було наявне станом на 24 лютого 2022 року, відповідно до умов договору про споживчий кредит.
У відповідності до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року та зареєстрований за № 1668/39004, у період з 24 лютого по 15 вересня 2022 року Харківська міська територіальна громада була у переліку громад, які розташовані у зоні бойових дій. Проте із 15 вересня 2022 року і по сьогодні вона віднесена до громад у зоні можливих бойових дій.
Враховуючи, що із заявою про призупинення сплати грошового зобов`язання ОСОБА_1 звернувся до банку в лютому 2023 року, а також те, що з 15 вересня 2022 року і по сьогодні Харківська міська територіальна громада віднесена до громад у зоні можливих бойових дій, колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про те, що для застосування в даному випадку пп.1 пункту 8 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» підстави відсутні, оскільки предмет забезпечення кредитного договору не знаходиться ані на тимчасово окупованій території, визначеній пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ані на територіях активних бойових дій, ані на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України.
Також, ОСОБА_1 не надано відповідних доказів для наявності підставі для застосування пп.2,3 пункту 8 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 липня 2024 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий                                                                Н.П. Пилипчук

Судді                                                                        О.В. Маміна

               О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 13 листопада 2024 року.