ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" жовтня 2024 р.           Справа№ 927/392/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Андрієнка  В.В.
суддів:            Шапрана  В.В. 
          Буравльова  С.І. 
 
без виклику учасників процесу
розглянувши апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів
на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2024  (дата повного тексту 25.06.2024)
у справі №927/392/24 (суддя  Сидоренко А.С.)
за позовом  Батуринської міської ради Ніжинського району Чернігівської області
до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів
про  стягнення 266 698 грн 57 коп.

УСТАНОВИВ:

Батуринська міська рада Ніжинського району Чернігівської області звернулась до Господарського суду Чернігівської області з позовом  до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів про відшкодування 266  698,57 грн витрат за спожитий природний газ та розподіл природного газу за період жовтень - грудень 2023 року згідно Договору № 237 про відшкодування витрат за спожитий природний газ та розподіл природного газу від 07.02.2023.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2024 у справі №927/392/24 позов Батуринської міської ради Ніжинського району Чернігівської області до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів про стягнення 266      698,57 грн задоволено повністю. Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів (вул. Володимира Дрозда, 19, м. Чернігів, 14007, код ЄДРПОУ 08351733) на користь Батуринської міської ради Ніжинського району Чернігівської області (код 04412354, 16512, м. Батурин Ніжинського району Чернігівської області, вул. Ющенка, 30) 266 698,57 грн заборгованості, 4000,48 грн судового збору та 4 500,00 грн витрат на правничу допомогу. 
Не погодившись з прийнятим рішенням, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернігів (засобами поштового зв`язку) подав апеляційну скаргу, у якій просив суд скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2024 у справі №927/392/24 у частині відшкодування коштів за спожитий природній газ і розподіл природного газу у сумі 266    698,57 грн, стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів  відшкодування судового збору у сумі 4    048,48 грн та витрат на правничу допомогу у сумі 4500,00 грн. Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Батуринської міської ради Ніжинського району Чернігівської області до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів відмовити. Стягнути з позивача на користь відповідача суму сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги.
 Апеляційна скарга обґрунтована наступним. На думку апелянта, місцевим господарським судом необґрунтовано було задоволено позовні вимоги, оскільки  відповідно до п.2.2 Договору сума договору на оплату послуг за спожитий природний газ та розподіл природного газу становить 379649,91грн. Загальна сума відшкодованих відповідачем витрат за спожитий газ та розподіл природного газу становить 379649,91 грн. Крім того, відповідач вказав, що КЕВ м. Чернігів є державною установою, яка фінансується з Державного бюджету України. Здійснення відшкодування за послуги надані у 2023 році без достатніх правових підставі (додаткова угода до договору на суму 266 698,57 грн не укладалась) є неможливим. Також апелянт вважає завищеною суму витрат на професійну правничу допомогу. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2024  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2024  у справі №927/392/24, ухвалено  розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.   
Судом встановлено, що 23.05.2022 між Батуринською міською радою (Балансоутримувач), військовою частиною НОМЕР_1 (Користувач) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернігів (Платник) було укладено договір № 6 на спільне безоплатне користування нерухомим майном, відповідно до умов якого Балансоутримувач надає Користувачу можливість на спільне безоплатне користування нерухомим майном комплексом будівель, а саме: 
приміщення: комплекс будівель загальною площею 3134,0 м2, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 ; 
приміщення: комплекс будівель площею 564,7 м2, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 .
Відповідно до п. 3.2 Договору № 6, Платник зобов`язався відшкодувати балансоутримувачу всі витрати на комунальні послуги, які були отримані Користувачем за час дії цього Договору. 
Згідно п. 3.4 Договору № 6, підставою для відшкодування Платником за Користувача комунальних послуг є виставлені балансоутримувачем рахунки. З метою відшкодування комунальних послуг Балансоутримувач зобов`язаний виставити рахунки Платнику за надані комунальні послуги.
Відповідно до п. 8.2 Договору № 6, Платник зобов`язаний укласти із Балансоутримувачем договори на відшкодування вартості комунальних послуг та енергоносіїв. 
Згідно п. 8.3 Договору № 6, Платник зобов`язаний відшкодувати Балансоутримувачу вартість комунальних послуг та енергоносіїв, спожитих користувачем у процесі виконання цього Договору.
Відповідно до п. 9.1 Договору № 6, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.
Згідно п. 10.1 Договору № 6, дія Договору розповсюджується на відносини, які виникли між сторонами з 27.04.2022.
У разі відсутності заяви від Користувача про припинення чи дострокове розірвання Договору, дія Договору продовжується на той самий строк, на який було укладено і на тих самих умовах (п. 10.4 Договору № 6).
07.02.2023 між Батуринською міською радою (Власник будівлі) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернігів (Платник) укладено Договір № 237 про відшкодування витрат за спожитий природний газ та розподіл природного газу, предметом якого є відшкодування витрат за спожитий природній газ та розподіл природного газу, користувачем яких є військова частина НОМЕР_1 , що розміщується за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 .
Згідно п. 1.2 Договору № 237, відшкодування витрат за спожитий природний газ здійснюється згідно показників лічильника та розподіл природного газу відповідно до рахунків нарахованих постачальником в комплексі будівель за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 3134,0 м2; м. Батурин, вул. Партизанська, 9. Загальною площею 564,7 м2.  
Відповідно до п. 1.3 Договору № 237, відшкодування витрат проводиться в зв`язку з виконанням умов договору № 6 від 23.05.2022 року на спільне безоплатне користування нерухомим майном, що належить Батуринській міській раді та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернігів.
Вартість витрат на відшкодування послуг за спожитий природній газ визначається відповідно до показників лічильників № 001255, № 0420175, № 1010196 та розподіл природного газу, відповідно до рахунків постачальної організації АТ "Оператор ГС "Чернігівгаз" (п. 2.1 Договору № 237).
Згідно п. 2.2 Договору № 237, сума договору на оплату послуг за спожитий природний газ та розподіл природного газу у 2023 році становить 354 842,00 грн.
Відшкодування витрат за спожитий природний газ та розподіл природного газу платником послуг здійснюється згідно виставлених рахунків та актів про надання послуг (п. 3.1 Договору № 237 Договору). 
Відповідно до п. 7.1 Договору № 237, Договір діє до 31.12.2023 року включно і набирає чинності з дня його підписання та розповсюджуються на правовідносини, що склалися з 01.01.2023 року.
При відсутності заяв в однієї із сторін про припинення або внесення змін до Договору після припинення строку дії протягом місяця договір вважається продовженим на той строк і на тих умовах, які передбачені цим договором (п. 7.5 Договору № 237).
31.05.2023 між Батуринською міською радою  та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернігів укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 237 про відшкодування витрат за спожитий природній газ та розподіл природнього газу, якою збільшено обсяг закупівлі послуг на 5588,2 м3 на 24 807,91 грн. Таким чином сума закупівлі становить 379 649,91 грн. 
На підставі Акту надання послуг № 237/4 від 31.10.2023 відповідачу виставлено рахунок на оплату № 237/4 від 31.10.2023 на загальну суму 147,83 грн (відшкодування за спожитий газ у жовтні 2023 року за адресою АДРЕСА_1 в сумі 107,43 грн; відшкодування за спожитий газ у жовтні 2023 року за адресою АДРЕСА_2 в сумі 23,67 грн; відшкодування за розподіл газу у жовтні 2023 року в сумі 16,73 грн).
На підставі Акту надання послуг № 237/5 від 30.11.2023 відповідачу виставлено рахунок на оплату № 237/5 від 30.11.2023 на загальну суму 118 031,55 грн (відшкодування за спожитий газ у листопаді 2023 року за адресою АДРЕСА_1 в сумі 99 060,13 грн; відшкодування за спожитий газ у листопаді 2023 року за адресою АДРЕСА_2 в сумі 18 971,42 грн).
На підставі Акту надання послуг № 237/6 від 27.12.2023 відповідачу виставлено рахунок на оплату № 237/6 від 27.12.2023 на загальну суму 148 519,19 грн (відшкодування за спожитий газ у грудні 2023 року за адресою АДРЕСА_1 в сумі 121 371,14 грн; відшкодування за спожитий газ у грудні 2023 року за адресою АДРЕСА_2 в сумі 27 148,05 грн).
Спір у даній справі виник у зв`язку із тим, що за твердженням позивача відповідач не відшкодував вартість послуг з постачання та розподілу природного газу на загальну суму 266 698,57 грн.
20.02.2024 позивач звертався до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів із заявою-претензією №03-11/184 про необхідність відшкодування витрат за спожитий природній газ і розподіл природного газу за період з жовтня по грудень 2023 року з наданням відповідних підтверджуючих документів щодо використання газу в зазначений період.
13.03.2024 листом № 565/687 Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернігів відмовив Батуринській міській раді у відшкодування витрат за спожитий природній газ за період з жовтня по грудень 2023 року, посилаючись на те, що він виконав умови договору № 6 на спільне безоплатне користування нерухомим майном від 23.05.2022.
Згідно ст. 827 Цивільного кодексу України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними.
Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, у яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (зокрема, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. 
          Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.  
Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.
Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.
За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).  
Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором на спільне безоплатне користування нерухомим майном № 6 від 23.05.2022 та передав у користування військової частини НОМЕР_1 визначене договором майно згідно Акту приймання-передачі майна на спільне безоплатне користування від 27.04.2022. 
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів оплати відповідачем витрат за спожитий природний газ та розподіл природного газу за період жовтень-грудень 2023 року на загальну суму  266 698,57 грн. 
Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що сума договору № 237 від 07.02.2023 на оплату послуг за спожитий природний газ та розподіл природного газу становила 379 649,91 грн і будь-які інші платежі не передбачені договором. Так, відповідно до п. 2.1, 3.1 договору вартість витрат на відшкодування послуг за спожитий природний газ визначається відповідно до показів лічильника, а розподіл природного газу відповідно до рахунків постачальника і відшкодування витрат за спожитий природний газ та розподіл природного газу платником послуг здійснюється згідно виставлених рахунків та актів про надання послуг.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що оскільки відповідач у порушення умов договору  взятих на себе зобов`язань не виконав, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю в сумі 266 698,57 грн.    
За приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 
Як зазначено у ст. 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. 
У позовній заяві позивач зазначив, що сума витрат на професійну правничу допомогу становить 5000,00 грн.
Згідно з ч.1-4 до ст.126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
          Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
За змістом ст. 1,30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
На підтвердження доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: Договір №4-03/24 про надання правової допомоги від 19.03.2024, Акт приймання-передачі наданих послуг від 15.04.2024 та платіжну інструкцію №15/04/2024 від 18.04.2024 на суму 5000 грн.  
Відповідно до п.1.1. Договору №4-03/24 про надання правової допомоги від 19.03.2024, укладеного між Батуринською міською радою та адвокатом Антоненко І.Є., адвокат зобов`язується надати клієнту правничу допомогу в органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в усіх судах України щодо захисту інтересів Батуринської міської ради у справі про неналежне виконання умов договору № 237 про відшкодування витрат за спожитий природний газ та розподіл природного газу від 07.02.2023 року. 
Відповідно до п.4.1 договору за послуги, визначені у п.1.1 цього договору клієнт сплачує адвокату за надання правничої допомоги гонорар у фіксованому розмірі 5000 грн.
15.04.2024 адвокат та клієнт підписали Акт приймання-передачі послуг на виконання Договору №4-03/24 від 19.03.2024, в якому визначили, що витрати на професійну правничу допомогу склали 5000 грн, в т.ч. зустріч з клієнтом, з`ясування обставин справи, консультація, аналіз наданих клієнтом документів, узгодження правової позиції - 750 грн, складання позовної заяви - 3750 грн, ксерокопіювання документів, направлення примірника позову з додатками відповідачу - 500 грн.
Згідно платіжної інструкції №15/04/2024 від 18.04.2024 клієнт перерахував адвокату 5000 грн.   
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 126 ГПК України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №         915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4500,00 грн.
Згідно зі статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник  - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернігів, в розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2024  у справі №927/392/24, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Враховуючи наведене, рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2024  у справі №927/392/24 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.   
Керуючись ст. ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2024  у справі №927/392/24 залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2024  у справі №927/392/24 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернігів. 

Головуючий суддя                                                            В.В. Андрієнко 

Судді                                                                                В.В. Шапран

                                                                                С.І. Буравльов