ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

           10 жовтня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/531/20	

Головуючий суддя І інстанції – Богатинський Б.В.

          Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Іванова С.М. (доповідач),
                              суддів:  Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2024 року в адміністративній справі №280/531/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),  Міністерства юстиції України,   третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області  про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - 

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 було  задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №4151/к від 23.12.2019 «Про звільнення» ОСОБА_1 з посади начальника Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.
Поновлено позивача на цій посаді з 25.12.2019, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.12.2019 по 29.11.2022 у розмірі 653995,65 грн, в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Вказане судове рішення було оскаржено в апеляційному порядку.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.03.2023, апеляційна скарга Мін`юсту задоволена частково, рішення суду першої інстанції було змінено в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виклавши рішення суду в цій частині в редакції: «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.12.2019 по 29.11.2022 у розмірі 392007.05 грн.».
В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2022 було залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 09 листопада 2023 року у справі № 280/531/20 касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишено без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у справі № 280/531/20 залишено без змін.
21.04.2023 у справі позивачу був виданий виконавчий лист про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.12.2019 по 29.11.2022 у розмірі 392007,05 грн.
28.05.2024 до суду надійшла заява, за змістом якої позивач, з посиланням на положення статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, просить суд:
- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративної справі №280/531/20;
- зобов`язати суб`єкта владних повноважень - Голову комісії з реорганізації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Захарову О.В. подати звіт про виконання судового рішення в адміністративної справі №280/531/20;
- накласти штраф на суб`єкта владних повноважень - Голову комісії з реорганізації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Захарову О.В. у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В обґрунтування наведеної заяви позивачем було зазначено, що станом на теперішній час, постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у справі № 280/531/20 не виконана, виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25 грудня 2019 року по 29 листопада 2022 року у розмірі 392007.05 гривень не проведені.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року встановлений судовий контроль за виконанням рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року з урахуванням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у справі № 280/531/20 та зобов`язано суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), подати у 30-денний строк, з дати отримання копії цієї ухвали, звіт про виконання рішення суду.
05.07.2024 до суду надійшов звіт про виконання судового рішення Південно-Східного міжрегіонального управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) поданий Головою комісії з реорганізації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Захаровою О.В. Відповідач 2 повідомляє, що листом від 15.05.2023 № 07-32-06/5906 «Повідомлення про безспірне стягнення коштів» Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області 15.05.2023 повідомило Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про надходження заяви ОСОБА_1 (вх. № 10-10959) на виконання виконавчого листа Запорізького окружного адміністративного суду, виданого 21.04.2023 по справі № 280/531/20, про стягнення на його користь середнього заробітку у розмірі 392 007,05 гривень. Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повідомило Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про неможливість здійснення безспірного списання за виконавчим листом Запорізького окружного адміністративного суду, виданого 21.04.2023 по справі № 280/531/20 на користь ОСОБА_1 , в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 займав посаду начальника Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, тому виплата ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25.12.2019 по 29.11.2022 у розмірі 392 007,05 грн. має бути здійснена за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України. Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) неодноразово зверталося до Міністерства юстиції України з проханням розглянути можливість щодо збільшення кошторисних призначень на 2023 рік та 2024 рік за загальним фондом державного бюджету, КПКВК 3601010 «Керівництво та управління у сфері юстиції» за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» на суму 478 248,60 грн. (середній заробіток за час вимушеного прогулу - 392 007,05 грн та ЄСВ 22% - 86 241,55 грн.), (листи від 12.06.2023 № 23296/14.1-05 «Щодо збільшення кошторисних призначень», від 12.06.2023 № 23378/14.1- 05 «Про надання інформації», від 12.07.2023 № 28269/14.1-05 «Про надання інформації», від 18.08.2023 № 33806/14.1-05 «Про надання інформації», від 26.12.2023 № 56369/14.1-05 «Щодо виділення кошторисних призначень», та від 13.02.2024 №10561/14.1-05 «Щодо внесення змін до кошторисних призначень за загальним фондом державного бюджету»). Однак, кошти, необхідні для виплати ОСОБА_1 середнього заробітку в розмірі 392 007,05 грн. та ЄСВ 22% - 86 241,55 грн, Південно-Східному МРУМЮ (м. Дніпро) не виділялися та не надходили. Виділення коштів із бюджету Міністерства юстиції України на фінансування вказаних платежів не залежить від волі окремого керівника територіального органу Мін`юсту, що дає підстави для висновку про відсутність в діях керівника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ознак вини та умислу.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2024 року прийнято звіт Південно-Східного міжрегіонального управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2022 року у справі №280/531/20.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся  з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нове, яким встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та накласти штраф на голову комісії з реорганізації Південно-Східного міжрегіонального управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) Захарову О.В.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачем не виконується рішення суду в частині виплати стягнутого заробітку за час вимушеного прогулу, що свідчить про безпідставність висновків суду першої інстанції про можливість прийняття звіту про виконання судового рішення.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів  вважає, що апеляційна  скарга підлягає  частковому задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи звіт про виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності фінансування Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) необхідного для виплати ОСОБА_1 середнього заробітку, не можна вважати невиконання судового рішення відповідачем без поважних причин. 
Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку, виходить з наступного.
Відповідно до  ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України  судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно із ч. 1  ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, чинним процесуальним Законом встановлено право суду, в порядку встановлення судового контролю,  зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не  на користь якого ухвалене судове рішення, подати до суду звіт про виконання рішення суду.  
Такий контроль встановлюється в разі, якщо судове рішення не виконується зобов`язаною стороною тривалий час без поважних на те підстав.
Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для невиконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 21.03.2023 року, як зазначено відповідачем у звіті про виконання судового рішення, була відсутність відповідного фінансування.
Однак, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що статтею 129-1 Конституції України  визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. 
Так, Європейський суд з прав людини у справі  Справа "Шмалько проти України" зазначив, що орган державної влади не має  права  посилатися  на  брак  коштів  на  виправдання неспроможності виконати судове рішення про  виплату  боргу.  Зрозуміло,  що  за  певних  обставин  затримка  з  виконанням судового рішення може бути виправданою. Але затримка не може  бути  такою,  що  зводить  нанівець  сутність  гарантованого  пунктом 1 статті 6 права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі  проти Італії".
Відтак, з огляду на казані правові приписи, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності прийняття звіту відповідача про виконання судового рішення за вказаних підстав.
Між тим, як видно з відзиву Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) останнім 29.07.2024 на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2022 з урахуванням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 21.03.2023 у справі № 280/531/20 було здійснено виплату ОСОБА_1 на загальну суму 392007.05 грн.
Наведений факт підтверджується наданими відповідачем   платіжними інструкціями від 29.07.2024 року № 27/1, №27/2, № 27/3, в яких стоїть відмітка «оплачено», яка датована 30.07.2024 року.
Вказаний відзив з додатками також було доставлено в електронний кабінет позивача в системі «Електронний суд» 02.08.2024 року, що підтверджується довідкою про доставку документу.
В свою чергу, доказів, які б спростовували факт виплати позивачу наведених грошових коштів, останнім до апеляційного суду подано не було.
Отже, з зазначених обставин справи вбачається, що  постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 21.03.2023 року по даній справі була виконана відповідачем в повному обсязі шляхом сплати позивачу належних останньому грошових коштів.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом викладення її мотивувальної частини в редакції даної постанови. В іншій частині ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Відповідно до   ч. 4 ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст.  315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2024 року в адміністративній справі №280/531/20  – змінити, шляхом викладення тексту її мотивувальної частини в редакції даної постанови.
В іншій частині ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду                                           від 05.07.2024 року в адміністративній справі №280/531/20   – залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав передбачених ст. 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва