ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2561/24 Справа № 204/7035/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 листопада 2024 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
за участю:
особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 

ВСТАНОВИВ: 
Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп. 
Судом першої інстанції встановлено, що 03 липня 2024 року о 12 год. 30 хв. у м. Дніпро, вул. Титова, 31, водій ОСОБА_2 керувала електроскутером рама 144121802033162 в стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. На пропозицію пройти медичний огляд на місці за допомогою Alcotest 0560-ARHK, водійка погодилася, результат тесту 1,73 проміле. Своїми діями ОСОБА_2 порушила п. 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2024 року як незаконної та необґрунтованої, та просить закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Разом з апеляційною скаргою апелянт подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
В обґрунтування клопотання апелянта зазначила, що справа була розглянута у її відсутність, копію постанови отримала лише 30 вересня 2024 року. Просила визнати причини пропуску строку поважними.
Вважала, що вказане рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. 
Зазначає, що обов`язковою ознакою складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП, є керування транспортним засобом, однак вона стояла на узбіччі і взагалі не перебувала за кермом, коли до неї під`їхали співробітники поліції. Вона стояла на вул. Титова, при цьому двигун був вимкнений.
До того ж, протокол складено відносно Підгорну, тоді як її прізвище ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 це дівоче прізвище до одруження. 
В матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні вимог ПДР України. 
Розгляд справи було призначено на 05 листопада 2024 року, у судовому засіданні захисник ОСОБА_4 просив відкласти розгляд справи та надати йому матеріали справи для ознайомлення.
В судове засідання апеляційного суду, 26 листопада 2024 року, захисник ОСОБА_4 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Враховуючи думку особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка не заперечувала розглядати справу за відсутності її захисника, апеляційний суд вважає можливим проведення апеляційний розгляд справи за відсутності захисника ОСОБА_4 відповідно до приписів ч. 6 ст. 294 КУпАП.
В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 підтримала доводи поданої апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, просила апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі щодо неї на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. 
Вислухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Розглядаючи клопотання про поновлення апелянту строків апеляційного оскарження зазначеної судової постанови, апеляційний суд вважає доводи апелянта слушними, оскільки ним пропущено строк апеляційного оскарження з підстав, які не залежали від нього. Так, матеріалами справи встановлено, що розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_2 , копія постанови на її адресу не направлялась. Тому, на думку апеляційного суду, наявні підстави для поновлення строків апеляційного оскарження постанови як пропущені із поважних підстав. 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст. 280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№ 691290 від 03.07.2024, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксована процедура проходження огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння; висновок газоаналізатора Драгер 6820 та акт огляду на стан сп`яніння від 03.07.2024, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено 1,73 проміле алкоголю; рапорт працівників поліції. 
Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного розгляду.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №691290 від 03.07.2024 року (а.с.1), складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що 03 липня 2024 року о 12 год. 30 хв. у м. Дніпро, вул. Титова, 31, водій ОСОБА_2 керувала електроскутером рама 144121802033162 в стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. На пропозицію пройти медичний огляд на місці за допомогою Alcotest 0560-ARHK, водійка погодилася, результат тесту 1,73 проміле. Своїми діями ОСОБА_2 порушила п. 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до рапорту інспектора поліції взводу 1 роти 1 батальйону 2 УПП в Дніпропетровській області Литвиненка Н.С. (а.с.5), 03.07.2024 року під час несення служби за АДРЕСА_2 , спільно з капітаном поліції ОСОБА_5 старшим лейтенантом ОСОБА_6 було зупинено електроскутер (електросамокат) рама 144121802033162 під керуванням ОСОБА_7 . Під час спілкування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Водієві було запропоновано пройти огляд за допомогою Алкотестеру Драгер 6820, результат огляду на стан сп`яніння позитивний — 1,73 проміле. На водія складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до ст. 266 КУпАП водія попереджено про заборону подальшого керування транспортним засобом. 
Відповідно до роздруківки чеку Alkotest Drager 6820 (а.с.3), 03.07.2024 року проведено огляд водія ОСОБА_7 на перебування у стані алкогольного сп`яніння, результат склав — 1,73 ‰.
Згідно Акту огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4), огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Огляд проведений за допомогою приладу Alcotest 6820, прилад 0560. Результати огляду на стан сп`яніння — 1,73‰. З результатами огляду на стан сп`яніння ОСОБА_7 погодилась, про що свідчить її підпис у вказаному акті. Огляд було зафіксовано на камери: 471065,471079. 
       Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
       Судом апеляційної інстанції переглянуто відеозапис з нагрудної камери працівника поліції щодо досліджуваних подій. 
       Так, з відеофайлу, який складається з декількох фрагментів відеозапису з різних нагрудних камер працівників поліції: № 471065,471079, з яких вбачається, що поліцейські зупинили електроскутер рама 144121802033162, під час перевірки документів, на запитання працівників поліції водій ОСОБА_7 пояснила, що їде додому, надала свої документи у застосунку “Дія”. Працівник поліції зазначив, що вбачає у водія ознаки сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Працівники поліції запропонували водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер. При цьому працівники поліції роз`яснили водієві наслідки проходження огляду. Водій ОСОБА_7 погодилась. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний — 1,73 проміле. Водієві було роз`яснено, що він відсторонений від керування транспортним засобом, та буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
        ОСОБА_7 будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку оформлення протоколу працівниками поліції відносно неї, не зазначала, так і не виказувала незгоду з результатами огляду. 
       Надалі відеозаписом зафіксовано процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення. Водія ознайомлено з вказаним протоколом, остання його підписала, зауважень не надходило. 
       Дослідивши відеозапис, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівниками поліції було дотримано всі законні вимоги щодо їх дій при складанні адміністративного протоколу відносно водія ОСОБА_7 в частині, що стосується складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, порушень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції – з переглянутого відеозапису виявлено не було.
       Зазначеній на вказаних відеофайлах фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації спростовують твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не керувала транспортним засобом, оскільки з оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що громадянка ОСОБА_8 сама говорить поліцейським про те, що вона керувала транспортним засобом та рухалась зі швидкістю 50 км/год. 
       Отже, зазначені на цих відеофайлах фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння інформації, спростовують твердження апелянта про те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також те, що працівниками патрульної поліції було порушено встановлений у ст. 266 КУпАП та Інструкції порядок проходження огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.        
Доводи апеляційної скарги з приводу недопустимості відеозапису, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки жодних об`єктивних даних, які б свідчили про збирання цього доказу з порушенням вимог закону судом не встановлено. 
       Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як зазначено у п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.п. 1, 2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння на національному рівні закріплений у КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 №1395, зареєстрована в Мінюсті України 10.11.2015 №1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрована в Мінюсті України 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМУ 17.12.2008 № 1103, з наступними змінами).
З огляду на вищевикладене суд апеляційної інстанції вважає, що працівниками патрульної поліції було дотримано усіх приписів Інструкції щодо проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині суперечать наявним в матеріалах справи доказам.
Згідно розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
З оглянутого судом відеозапису, який визнаний судом належним та допустимим доказом, встановлено, що процедура проходження огляду ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння була проведена відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015№ 1452/735.
При цьому, водій погодилась з показниками проведеного тесту та не виявляла бажання пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, про що працівниками поліції, їй було роз`яснено. Також не заперечувала проти проведення огляду за допомогою алкотестера «Drager Alkotest 6820». 
У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості  ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 31 Закону України “Про Національну поліцію”, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Тому долучений відеозапис відповідає зазначеним вимогам та положенням ст. 251 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено номери нагрудних камер працівників поліції, ці ж номери камер зазначені і на відеозаписі, долученому до матеріалів провадження.
Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення  ОСОБА_2 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння, пройшов огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та погодився з результатом огляду.
Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини  ОСОБА_2  «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення  ОСОБА_2  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05 серпня 2024 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :
       Клопотання особи, що притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2024 року — задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.
       Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , – залишити без задоволення.
       Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП — залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського         
апеляційного суду                                                         О.Ю. Іванченко