Дата документу 04.12.2024 Справа № 336/9785/24

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУН 336/9785/24 Головуючий у І інстанції: Зарютін П.В.
Провадження № 22-ц/807/2119/24                                Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
04 грудня 2024 року         м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого:         Полякова О.З.,
суддів: Кочеткової І.В.,
Кухаря С.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного Акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» про стягнення збитків за несвоєчасну виплату страхового відшкодування та про стягнення моральної шкоди за триваюче невиконання судового рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із позовною заявою до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» про стягнення збитків за несвоєчасну виплату страхового відшкодування та про стягнення моральної шкоди за триваюче невиконання судового рішення.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2024 року передано вищевказану справу на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просять скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2024 року, направити справу для подальшого розгляду у Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про передачу вищевказаної справи на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва, оскільки вирішення указаного спору пов`язане із обов`язком відповідача відшкодувати позивачам моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи – матері позивачів, внаслідок вчинення ОСОБА_3 злочину. 
На думку апелянтів, вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Крім цього, правовою природою тих самих правовідносин став договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий поліс №АО/4312600). 
Ухвалою Запорізького апеляційного суду відкрито апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою та призначено справу до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).
Відзивів від осіб, які беруть участь у справі, на вищезазначену апеляційну скаргу не надійшло, що в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Ухвала суду мотивована тим, що за ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Так, місце знаходження відповідача, ПрАТ «ПРОСТО-страхування» - м. Київ, вул. Герцена, 10. Суд першої інстанції вважав, що у даному випадку неможливо застосувати положення ч. 6 ст. 28 ЦПК України, за якими позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди, адже позивачами заявлено вимогу не про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, а про стягнення збитків за несвоєчасну виплату страхового відшкодування через ДТП та пов`язану з цією вимогою вимогу про стягнення моральної шкоди.
Із зазначеними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на таке.
Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п. 1. ч. 1 ст. 31 ЦПК України).
Приймаючи рішення про направлення справи до іншого суду, суд першої інстанції констатував місце знаходження відповідача у місті Києві. При цьому суд не вдався до аналізу суті заявлених вимог, правового регулювання спірних правовідносин, що мало істотне значення для вирішення питання територіальної юрисдикції (підсудності), під яку підпадає виниклий спір.
За загальним правилом, передбаченим ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Разом з тим, за положеннями ч. 3 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.
Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 послалися на те, що вони не отримали регламентних виплат від відповідача внаслідок ДТП, яка мала місце 07.03.2020. Ці витрати стягнуті постановою Запорізького апеляційного суду від 29.05.2024 у справі № 332/1203/23 в примусовому порядку. Крім того, позивачі вважали, що їм заподіяна моральна шкода внаслідок тривалого невиконання відповідачем вказаного судового рішення.
Наведені обставини у взаємозв`язку із нормами закону, що їх регулюють вказують на те, що пред`явлений позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 хоч і стосується стягнення 3% річних, пені, інфляційних втрат, сплачених поштових послуг, а також відшкодування моральної шкоди за тривале невиконання постанови Запорізького апеляційного суду від 29.05.2024 у справі № 332/1203/23, проте означені вимоги безпосередньо пов`язані з питанням щодо відшкодування позивачам шкоди, заподіяної смертю фізичної особи – ОСОБА_4 , яка була матір`ю позивачів.
Отже, позивачі, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 28 ЦПК України (підсудність справ за вибором позивача), правильно подали цей позов до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.
Вказаним обставинам суддя першої інстанції оцінки не надав та дійшов помилкового висновку про підсудність зазначеної справи Шевченківському районному суду м. Києва.
Право обрання суду, до якого звертається особа за захистом своїх порушених або невизнаних прав, належить саме їй як ініціатору позову, проте обмежується положеннями цивільно-процесуального законодавства, що регулює підсудність спору. У цьому випадку відсутні обмеження для відкриття провадження у зазначеному спорі Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (п. 2 рішення Конституційного Суду України 25 грудня 1997 року по справі № 9зп).
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом, встановленим законом.
За наведених обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2024 рокудо скасування з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.
Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції, як постановлена з недотриманням вимог процесуального закону щодо порядку вирішення питання щодо підсудності справи, та така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379, п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, підлягає скасуванню з поверненням справи до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження. 
Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст.ст. 379, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2024 року – скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 04 грудня 2024 року.

Головуючий:

Судді: