УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №288/1736/24 Головуючий у 1-й інст. Рудник М. І. 
Категорія 70 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Трояновської Г.С., Борисюка Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Журавської Д.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Житомирі цивільну справу №288/1736/24 за заявою   ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Попільнянського районного суду  Житомирської області  від 09 жовтня 2024 року, постановлену під головуванням судді Рудника М.І. в смт Попільня,

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. 
На обґрунтування вказаної заяви зазначав, що 25 липня 2024 року Попільнянським районним судом Житомирської області у справі №288/1736/24 за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 , на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24 липня 2024 року. Ознайомившись із зазначеним судовим наказом заявник вважає, що він підлягає перегляду, так як розгляд питання щодо видачі судового наказу здійснювався без участі заявника або його представника, а отже суду не могли бути відомі обставини, які дійсно мають значення під час визначення розміру аліментів, які має сплачувати ОСОБА_1 . На даний час з ОСОБА_3 проживає одна дочка – ОСОБА_4 , натомість із ОСОБА_1 проживає друга дочка – ОСОБА_5 . Крім того, заявник є військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить службу в Донецькій області. Більша частина заробітної плати ОСОБА_1 витрачається на проживання в іншому регіоні, військовий одяг, обладнання, амуніцію та засоби індивідуального захисту. Вважає, що наведені вище обставини свідчать про невідповідність розміру аліментів, який присуджено до стягнення з нього судовим наказом, оскільки з урахуванням наведеного, допустимим та достатнім розміром аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 буде у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття. Просив змінити п.1 судового наказу Попільнянського районного суду Житомирської області від 25.07.2024 у справі №288/1736/24, виданого за заявою ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, виклавши його в наступній редакції: Стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини: ОСОБА_4 , у розмірі 1/6 (однієї шостої) частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24 липня 2024 року.
Ухвалою Попільнянського районного суду  Житомирської області  від 09 жовтня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що розгляд питання щодо видачі судового наказу здійснювався без участі ОСОБА_1 або його представника, а отже суду не могли бути відомі наступні обставини, які дійсно мають значення під час визначення розміру аліментів, які має сплачувати ОСОБА_1 . Наразі з ОСОБА_3 проживає одна із доньок - ОСОБА_4 , натомість як із ОСОБА_1 проживає друга донька - ОСОБА_5 . Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних сил України та проходить службу в Донецькій області. Більша частина заробітної плати ОСОБА_1 витрачається на проживання в іншому регіоні, військовий одяг, обладнання, амуніцію та засоби індивідуального захисту. Водночас, як було зазначено вище, ОСОБА_1 також на утриманні має доньку, яка проживає із ним - ОСОБА_5 . Крім того, відповідно до довідки №4960 від 02 вересня 2024 року, виданої КНП «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради та виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 02.09.2024, ОСОБА_1 проходив лікування у зв`язку з пораненням, захворювання пов`язане з проходженням військової служби. Наведені вище обставини свідчать про невідповідність розміру аліментів, який присуджено до стягнення з ОСОБА_1 судовим наказом Попільнянського районного суду Житомирської області від 25.07.2024 у справі №288/1736/24, оскільки з урахуванням наведеного допустимим та достатнім розміром аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_5 , на утримання дитини: ОСОБА_6 у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 
Розмір 1/6 частки заробітку обґрунтовано тим, що дійсно, на одну дитину аліменти сплачуються у розмірі 1/4 частки, а на двох - 1/3 частки доходу боржника. Проте, поза увагою суду залишився той факт, що, як було зазначено вище, у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є дві дитини, а отже розмір аліментів на кожну дитину має бути половиною від 1/3 частки доходу боржника, тобто 1/6 розміру доходів ОСОБА_1 . Поза увагою суду залишився той факт, що заявляючи про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами заявник просить присудити стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а отже принцип найкращих інтересів для дитини, про які зазначає суд першої інстанції, буде дотриманий у зв`язку із належним забезпеченням аліментів у розмірі не меншому прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, судом першої інстанції вирішено дотриматись принципу найкращих інтересів лише для однієї дитини, натомість як іншу дитину, яка проживає з ОСОБА_1 в іншому регіоні, позбавлено такого принципу через встановлення невідповідного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 . 
Особливої уваги заслуговує той факт, що у заяві про перегляд судового наказу вимогою було не скасування судового наказу в цілому, а зміна пункту, яким було встановлено розмір 1/4 частки заробітку (доходу) ОСОБА_1 , що є черговим підтвердженням не дослідження матеріалів справи судом першої інстанції. Для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами, суд повинен враховувати не тільки ту обставину, що заявнику не було відомо про них, а й те, що такі обставини не могли бути йому відомі на час розгляду справи. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, беручи до уваги порядок розгляду заяв про видачу судового наказу, визначеного частиною першою статті 167 ЦПК України, зокрема те, що розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника, при вирішенні питання за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , останній не міг надати докази того, що одна з доньок проживає наразі разом із ним; він є військовослужбовцем, який має винаймати житло в іншому регіоні та забезпечувати себе амуніцією; про стан здоров`я ОСОБА_1 , що могло б стати підставою для зменшення розміру присуджених аліментів, що суд першої інстанції не здійснив належного розгляду, в судовому рішенні не виклав у достатній мірі мотиви, на яких воно базується, адже право на захист може вважатися ефективним тільки тоді, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином судом вивчені усі їх доводи, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Мала проти України»; «Суомінен проти Фінляндії»). Обставини зазначені в заяві ОСОБА_1 є нововиявленими обставинами та такими, які є підставою для перегляду рішення в порядку, визначеному пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що 05 липня 2024 року Попільнянським районним судом Житомирської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , аліменти на користь ОСОБА_3 , на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24 липня 2024 року.
       Згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 20 серпня 2009 року, актовий запис №52 та серії НОМЕР_2 від 24 червня 2008 року, актовий запис №41, виданих відділом реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
       Згідно довідок, виданих військовою частиною НОМЕР_3 , ОСОБА_1 дійсно перебуває з 20 липня 2023 року на військовій службі в Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_4 та безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. 
       Відповідно до довідки №4960 від 02 вересня 2024 року, виданої КНП «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради та виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 02 вересня 2024 року, ОСОБА_1 проходив лікування у зв`язку з пораненням, захворювання пов`язане з проходженням військової служби. 
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що обставини, зазначені заявником у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, за своєю природою не можуть бути віднесені до нововиявлених, оскільки самі по собі ці обставини не є підставою для відмови у видачі судового наказу за правилами статті 165 ЦПК України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Звертаючись до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилався на те, що на даний час одна дочка проживає з ним, а друга дочка проживає з матір`ю. Також він є військовослужбовцем ЗСУ та більшу частину заробітної плати витрачає на проживання в іншому регіоні, на військове приладдя. Також подав довідки про стан здоров`я, що він проходив лікування у зв`язку з пораненням, захворювання пов`язане з проходженням військової служби. Крім того, він зазначає, що розгляд заяви про видачу судового наказу здійснювався без його участі.
Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (частина сьома статті 170 ЦПК України).
Відповідно до частини восьмої статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:   1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
З огляду на зазначене необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Посилання у заяві ОСОБА_7 на те, що на даний час з ним проживає одна дочка – ОСОБА_5 , натомість із ОСОБА_3 проживає друга дочка – ОСОБА_4 , що він є військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить службу в Донецькій області, більшу частину заробітної плати витрачає на проживання в іншому регіоні, військовий одяг, обладнання, амуніцію та засоби індивідуального захисту не є нововиявленими обставинами, як помилково вважає останній.
Обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України, оскільки ці обставини були відомі ОСОБА_1 на час розгляду справи, вони не підлягають дослідженню під час вирішення питання про стягнення аліментів в порядку наказного провадження, а тому не можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Якщо суд не вбачає підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, він не втручається в зміст оскаржуваного рішення і постановляє ухвалу про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення, аналізуючи у мотивувальній частині лише і виключно обставини, які заявник вважав нововиявленими.
До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 04 липня 2023 року (справа №299/1923/16-ц, провадження №14-56цс23).
У постановах Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі №492/990/20 та від 17 березня 2023 року у справі №761/36042/20 вказано, що у випадку незгоди з судовим наказом боржник вправі захистити своє право шляхом подання позову про зменшення розміру аліментів (припинення стягнення, тощо) (частина сьома статті 170 ЦПК України).
Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків місцевого суду і не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Попільнянського районного суду  Житомирської області  від 09 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення 21 листопада 2024 року.

Головуючий

Судді