ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

01 жовтня 2024 року 	м.Суми	

Справа №592/10536/23 
Номер провадження 22-ц/816/1282/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Собини О. І. 
сторони:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла»,
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» 
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 березня 2024 року, в складі судді Алфьорова А. М., ухвалене у м. Суми, 

                                                              в с т а н о в и в:

17 липня 2023 року ТОВ «Котельня північного промислового вузла» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.
Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням ВК СМР № 627 від 20.10.2021 р. ТОВ «Котельня північного промислового вузла» визначено виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1 до даного рішення, у тому числі, для будинку відповідачів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Співвласники багатоквартирного будинку за вказаною адресою не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин у строк, встановлений законодавством, тому у відповідності до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з усіма співвласниками вказаного будинку, було автоматично укладено індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Вказує, що ТОВ «Котельня північного промислового вузла» на виконання вимоги ЗУ «Про теплопостачання» та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» належним чином надавалися відповідачам послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до договору відступлення права вимоги № 108/2100069 від 29.11.2021 р. укладеного між АТ «Сумське НВО» та АТ «СМНВО-Інжиніринг» та договору відступлення права вимоги № 8/2100036 від 29.11.2021 р. укладеного АТ «СМНВО-Інжиніринг» та ТОВ «Котельня північного промислового вузла», АТ «Сумське НВО» відступило на користь АТ «СМНВО-Інжиніринг», а АТ «СМНВО-Інжиніринг» відступило на користь ТОВ «Котельня північного промислового вузла» право вимоги по оплаті фізичними особами, що проживають у місті Суми, грошових коштів за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії. Таким чином, ТОВ «Котельня північного промислового вузла» набуло права вимоги по оплаті відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 грошових коштів за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані АТ «Сумське НВО». 
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідачів на користь товариства заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2013 року по квітень 2021 року – у сумі 53602 грн 29 коп., за період з листопада 2021 року по березень 2023 року – у сумі 19101 грн 52 коп., заборгованість з абонплати за період з листопада 2013 року по липень 2014 року – у сумі 493 грн 16 коп., заборгованість з абонплати за період з грудня 2021 року по березень 2023 року – у сумі 444 грн 32 коп., 3 % річних за період з лютого 2019 року по грудень 2021 року – у сумі 3367 грн 54 коп., інфляційні нарахування за період з лютого 2019 року по грудень 2021 року – у сумі 9856 грн 40 коп.; стягнути з відповідачів на користь товариства витрати за надання правничої допомоги – у сумі 2500 грн та судовий збір – у сумі 2147 грн.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 березня 2024 року позовну заяву ТОВ «Котельня північного промислового вузла» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі ТОВ «Котельня північного промислового вузла», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 41154,85 грн за період з березня 2017 року по квітень 2021 року, заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 19101,52 грн за період з листопада 2021 року по березень 2023 року, заборгованість з абонплати у розмірі 444,32 грн за період з грудня 2021 року по березень 2023 року, 3% річних у розмірі 3036,31 грн за період з березня 2017 року по грудень 2021 року, інфляційних нарахувань у розмірі 8771,33 грн за період з березня 2017 року по квітень 2021 року, та прийняти нове рішення, яким позов ТОВ «Котельня північного промислового вузла» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у відповідній частині задовольнити. Здійснити розподіл судових витрат пропорційно задоволеним вимогам.
Не погоджується з рішенням суду про відмову у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності та доводить, що строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані у період з березня 2017 року по березень 2023 року, не був пропущений позивачем, оскільки з 12 березня 2020 року по 01 липня 2023 року на території України діяв карантин, встановлений КМ України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), і всі строки позовної давності, що не спливли станом на 02 квітня 2020 року, були автоматично подовжені. У подальшому на території України згідно з указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року було введено воєнний стан, тому у суду не було підстав для відмови у позові в повному обсязі. 
Посилання суду на строк позовної давності жодним чином не обґрунтовують відмову у стягненні заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з березня 2017 року по березень 2023 року, в цій частині судом обґрунтування взагалі не наведено.     
Рішення суду в частині відмови у стягненні з відповідачів заборгованості за період з листопада 2013 року по 20 березень 2017 року не оскаржується, а тому на підставі ч. 1 ст. 13,  ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Відзив на апеляційну скаргу відповідачами не подано.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 627 від 20 жовтня 2021 року ТОВ «Котельня північного промислового вузла» визначено виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1 до даного рішення, у тому числі, для будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 20 травня 2011 року № 322 АТ «СМНВО» визначено виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1 до даного рішення, у тому числі для житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . 
Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 18.06.2019 р. № 322 ПАТ «Сумське НВО» визначено виробником та виконавцем комунальних послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у межах території, визначено додатком № 1 до даного рішення, у тому числі для житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . 
Оплата за надані АТ «Сумське НВО» послуги повинна була проводитися відповідачами згідно з тарифами затвердженими рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради № 831 від 28.12.2010 р., № 426 від 23.07.2019 р., № 436 від 18.08.2020 р., постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 664 від 13.06.2014 р., № 1171 від 31.03.2015 р., № 1101 від 09.06.2016 р., № 1352 від 04.08.2016 р., № 1392 від 09.11.2017 р.
Відповідно до договору відступлення права вимоги № 108/2100069 від 29 листопада 2021 року укладеного між АТ «Сумське НВО» та АТ «СМНВО-Інжиніринг» та договору відступлення права вимоги № 8/2100036 від 29 листопада 2021 року, укладеного АТ «СМНВО-Інжиніринг» та ТОВ «КППВ», АТ «Сумське НВО» відступило на користь АТ «СМНВО-Інжиніринг», а АТ «СМНВО-Інжиніринг» відступило на користь ТОВ «КППВ» право вимоги по оплаті фізичними особами, що проживають у місті Суми, грошових коштів за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані АТ «Сумське НВО» боржникам, перелік яких наведений в Додатку № 1 до цього Договору . 
Згідно додатку № 1 до договору відступлення права вимоги № 108/2100069 від 29 листопада 2021 року, укладеного між АТ «Сумське НВО» та АТ «СМНВО-Інжиніринг», та додатку № 1 до договору відступлення права вимоги № 8/2100036 від 29 листопада 2021 року, укладеного АТ «СМНВО-Інжиніринг» та ТОВ «КППВ», ТОВ «КППВ» набуло права вимоги по оплаті відповідачами грошових коштів за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані АТ «Сумське НВО».
За адресою АДРЕСА_3 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с. 83-88)
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з оплати послуг з постачання теплової енергії за період з листопада 2013 року по квітень 2021 року та з листопада 2021 року по березень 2023 року, суд першої інстанції виходив з того, що відсутності доказів переривання строку позовної давності та наявності клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, позов не підлягає задоволенню.   
Проте, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Частиною 1 ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
За положеннями ч. 3 ст. 267 позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення.
Із матеріалів справи вбачається, що ніхто із відповідачів не був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи, відзиву на позов не подавали, представником відповідача ОСОБА_4 – адвокатом Петрищевим О.О. подано заяву про застосування строків позовної давності у справі щодо стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії з листопада 2013 року по липень 2020 року та відмову у задоволенні цих позовних вимог (а.с. 138).
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався і закінчився 01 липня 2023 року.
Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, статтями 257 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Враховуючи автоматичне подовження строків позовної давності, що не спливли станом та 12 березня 2020 року, строк позовної давності за найдавніший за хронологією період був продовженим на час дії карантину, як і строки позовної давності за всіма наступними періодами виникнення заборгованості відповідачів.      
Позивач звернувся з позовом 17 липня 2023 року. Таким чином, позовні вимоги за заявлений у позові період підлягали частковому задоволенню, тому колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги.
Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 4 ст. 544 ЦК України).
Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).
Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.
В порушення вимог законодавства, відповідачі отримані послуги з поставки теплової енергії н оплатили, внаслідок чого у них виникла заборгованість з оплати послуг з постачання теплової енергії за період з березня 2017 року по квітень 2021 року у сумі 41154,85 грн та за період з листопада 2021 року по березень 2023 року у сумі 19101,52 грн, що підтверджується довідками про заборгованість (а.с. 35-40).
Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Споживач здійснює оплату житлово-комунальних послуг щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
З огляду на те, що відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання щодо сплати наданих послуг, вони на вимогу позивача повинні сплатити інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, тому рішення суду про відмову у стягненні заборгованості за період з березня 2017 року по квітень 2021 року у сумі 41154,85 грн та за період з листопада 2021 року по березень 2023 року у сумі 19101,52 грн, заборгованості з абонплати у розмірі 444,32 грн за період з грудня 2021 року по березень 2023 року, 3% річних у розмірі 3036,31 грн за період з березня 2017 року по грудень 2021 року, інфляційних нарахувань у розмірі 8771,33 грн за період з березня 2017 року по квітень 2021 року, підлягає скасуванню, а позов в цій частині – задоволенню.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Договору про надання правової допомоги № 177 від 27 червня 2022 року та Додатку №11 до цього договору, ТОВ «Котельня північного промислового вузла» уклала договір з Адвокатським об`єднанням «Група правової допомоги», за умовами якого Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу ТОВ «Котельня північного промислового вузла» за його дорученням на умовах і в порядку, визначених даним Договором, а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити надану правову допомогу (а.с. 70, 74).
Відповідно до Додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 27 червня 2022 року визначено калькуляцію розміру адвокатського гонорару за договором про надання правової допомоги, за умовами якого сторони узгодили вартість послуг з надання правової допомоги за кожен вид, одиницю, попередній об`єм, ціну за одиницю та попередню загальну вартість правової допомоги (а.с. 73).
Згідно рахунку № 62 від 11 травня 2023 року вартість послуг адвоката у даній справі склала 2500 грн (а.с. 76-77).
Оскільки за результатами апеляційного перегляду позов задоволено частково, враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, час, затрачений на надання таких послуг, що підтверджено належними доказами, колегія суддів вважає, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають компенсації за рахунок відповідачів у сумі 2087 грн 50 коп., із визначенням до стягнення в дольовому порядку з відповідачів на користь позивача по 347 грн 92 коп. з кожного.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні заборгованості за період з березня 2017 року по квітень 2021 року у розмірі 41154,85 грн та з листопада 2021 року по березень 2023 року у розмірі 19101,52 грн, заборгованість з абонплати за період з грудня 2021 року по березень 2023 року, 3 % річних та інфляційних нарахувань, на підставі п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову в цій частині.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову (на 83,5%) позивачу необхідно компенсувати за рахунок відповідачів в дольовому порядку сплачений судовий збір за подачу позову в розмірі 1793 грн (із застосуванням коефіцієнту 0,8 при подачі позову через систему Електронний суд), тобто стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ТОВ «Котельня північного промислового вузла» з кожного по 299 грн.
Окрім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає компенсації судовий збір за апеляційний перегляд справи в розмірі 4026 грн 00 коп., тобто по 671 грн з кожного.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд 

                                                                    п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» задовольнити.
Скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 березня 2024 року в частині відмови у стягненні заборгованості за період з березня 2017 року по квітень 2021 року у розмірі 41154,85 грн та з листопада 2021 року по березень 2023 року у розмірі 19101,52 грн, заборгованість з абонплати за період з грудня 2021 року по березень 2023 року, 3 % річних та інфляційних нарахувань і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в цій частині.
Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з березня 2017 року по квітень 2021 року у розмірі 41154,85 грн, за період з листопада 2021 року по березень 2023 року у розмірі 19101,52 грн, заборгованість з абонплати у розмірі 444,32 грн за період з грудня 2021 року по березень 2023 року, 3% річних у розмірі 3036,31 грн за період з березня 2017 року по грудень 2021 року, інфляційних нарахувань у розмірі 8771,33 грн за період з березня 2017 року по квітень 2021 року.
Стягнути у дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» витрати на правничу допомогу у сумі 2087 грн 50 коп., по 347 грн 92 коп. з кожного.
Стягнути у дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» судовий збір за подання позову у сумі 1793 грн, по 299 грн з кожного, та компенсацію судового збору за апеляційний перегляд справи в розмірі 4026 грн, по 671 грн з кожного.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.  

Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   О. І. Собина