ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/47742/23                                                              

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Бужак Н. П.
Суддів: Кобаля М.І., Мельничука В.П.,
За участю секретаря: Куць М.Г.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року, суддя Донець В.А., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 58 відсотків суддівської винагороди в частині не зарахування до стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та враховується при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР - 2 роки 1 місяць 7 днів, за період, з 03 травня 1981 року по 10 червня 1983 року; стажу трудової діяльності в Міністерстві юстиції України (Міністерстві юстиції Української РСР) на посадах консультанта управління судових органів, старшого консультанта управління організації роботи судів, судово-експертних установ і судової статистики, консультанта II категорії управління організації забезпечення судової діяльності, консультанта І категорії управління законодавства про державне і соціальне будівництво, провідного консультанта управління кадрів - 5 років 5 місяців 8 днів, за період, з 17 вересня 1987 року по 22 лютого 1993 року, з яких: 2 роки - стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді; Київському обласному управлінні юстиції на посадах головного консультанта відділу державної виконавчої служби, провідного консультанта, провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів, провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності управлінь юстиції та судів, провідного спеціаліста відділу звернень громадян, провідного спеціаліста відділу державної виконавчої служби - 3 роки 6 місяців 22 дні, за період, з 03 серпня 1999 року по 24 лютого 2003 року; стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), набутого під час роботи у Міністерстві юстиції України (Міністерстві юстиції Української РСР), вимога щодо якого визначалась Законом №2862-ХІІ та надавала право для призначення на посаду судді - 2 роки. Всього: 11 років 1 місяць 7 днів;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до стажу, який дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та враховується при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР - 2 роки 1 місяць 7 днів, за період, з 03 травня 1981 року по 10 червня 1983 року; стажу трудової діяльності в Міністерстві юстиції України (Міністерстві юстиції Української РСР) на посадах консультанта управління судових органів, старшого консультанта управління організації роботи судів, судово-експертних установ і судової статистики, консультанта II категорії управління організації забезпечення судової діяльності, консультанта І категорії управління законодавства про державне і соціальне будівництво, провідного консультанта управління кадрів - 5 років 5 місяців 8 днів, за період, з 17 вересня 1987 року по 22 лютого 1993 року, з яких: 2 роки - стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді; Київському обласному управлінні юстиції на посадах головного консультанта відділу державної виконавчої служби, провідного консультанта, провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів, провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності управлінь юстиції та судів, провідного спеціаліста відділу звернень громадян, провідного спеціаліста відділу державної виконавчої служби - 3 роки 6 місяців 22 дні, за період, з 03 серпня 1999 року по 24 лютого 2003 року; стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), набутого під час роботи у Міністерстві юстиції України (Міністерстві юстиції Української РСР), вимога щодо якого визначалась Законом №2862-ХІІ та надавала право для призначення на посаду судді - 2 роки. Всього: 11 років 1 місяць 7 днів;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, виходячи з стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та враховується при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 35 років 2 місяці 7 днів, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 08 червня 2023 року;
- вжити заходи судового контролю за виконанням судового рішення шляхом винесення окремої ухвали про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати у встановлений строк звіт про виконання рішення суду.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем безпідставно, всупереч чинному законодавству, не враховано до стажу, який дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, стаж, який складається з строкової військової служби в Збройних Силах СРСР в період, з 03 травня 1982 року по 10 червня 1983 року, тривалістю 2 роки 1 місяць 7 днів; консультанта управління судових органів, старшого консультанта управління організації роботи судів, судово-експертних установ і судової статистики, консультанта категорії управління забезпечення організації судової діяльності Міністерства юстиції України (Міністерства юстиції Української РСР) в період, з 17 вересня 1987 року по 16 січня 1992 року, тривалістю 4 роки 4 місяці; консультанта І категорії управління законодавства про державне і соціальне будівництво Міністерства юстиції України (Міністерства юстиції Української РСР) в період, з 16 січня 1992 року по 01 вересня 1992 року, тривалістю 7 місяців 17 днів; провідного консультанта управління кадрів Міністерства юстиції України (Міністерства юстиції Української РСР) в період, з 01 вересня 1992 року по 22 лютого 1993 року, тривалістю 5 місяців 22 дні; в стаж, набутий позивачем під час роботи в Міністерстві юстиції України (Міністерстві юстиції Української РСР) також повинно бути зараховано стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) за юридичною спеціальністю - 2 роки, який вимагався законом для призначення на посаду судді; головного консультанта відділу державної виконавчої служби Київського обласного управління юстиції в період, з 03 серпня 1999 року по 04 жовтня 1999 року, тривалістю 2 місяці; провідного консультанта, провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів, відділу організаційного забезпечення управлінь юстиції та судів Київського обласного управління юстиції в період, з 04 жовтня 1999 року по 17 червня 2002 року, тривалістю 2 роки 8 місяців 13 днів; провідного спеціаліста відділу звернень громадян Київського обласного управління юстиції в період, з 17 червня 2002 року по 02 січня 2003 року, тривалістю 6 місяців 17 днів; провідного спеціаліста відділу державної виконавчої служби Київського обласного управління юстиції в період, з 02 січня 2003 року по 24 лютого 2003 року, тривалістю 1 місяць 23 дні; стажу роботи за юридичною спеціальністю, набутого під час роботи у Міністерстві юстиції України (Міністерстві юстиції Української РСР), який вимагався законом для призначення на посаду судді, що визначався Законом України "Про статус суддів" від 15.12.1992 №2862-ХІІ (Закон №2862-ХІІ), у редакції чинній, станом на дату мого призначення на посаду судді - 2 роки. Всього: 11 років 1 місяць 7 днів. Вказане призвело до зменшення позивачу відсотку грошового утримання судді у відставці на 22 відсотки.
Позивач вважає протиправними дії та рішення відповідача та такими, що порушують його права та інтереси.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неврахування при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 період проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 03.05.1981 по 10.06.1983 - 2 роки 1 місяць 8 днів, стаж (досвіду роботи) професійної діяльності у сфері права, стаж роботи в Міністерстві юстиції УРСР на посадах, зокрема: з 17.09.1987 по 15.01.1992 на посадах консультанта управління судових органів, старшого консультанта управління організації роботи судів, судово-експертних установ і судової статистики, консультанта II категорії управління організації забезпечення судової діяльності, з 01.09.1992 по 22.02.1993 на посаді провідного консультанта управління кадрів; стаж роботи в Київському обласному управлінні юстиції на посадах: з 03.08.1999 по 03.10.1999 на посаді головного консультанта відділу державної виконавчої служби, з 04.10.1999 по 31.03.2001 на посадах провідного консультанта, провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів; з 01.04.2001 по 17.06.2002 на посаді провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності управлінь юстиції та судів, з 17.06.2002 по 02.01.2003 на посаді провідного спеціаліста відділу звернень громадян, з 02.01.2003 по 24.02.2003 на посаді провідного спеціаліста відділу державної виконавчої служби.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на щомісячне грошове утримання судді:
- період проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 03.05.1981 по 10.06.1983 - 2 роки 1 місяць 8 днів;
- стаж роботи на посадах консультанта управління судових органів, старшого консультанта управління організації роботи судів, судово-експертних установ і судової статистики, консультанта II категорії управління організації забезпечення судової діяльності в Міністерстві юстиції УРСР з 17.09.1987 по 15.01.1992;
- стаж роботи на посадах провідного консультанта, провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів в Київському обласному управлінні юстиції з 04.10.1999 по 31.03.2001;
- стаж роботи на посаді провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності управлінь юстиції та судів в Київському обласному управлінні юстиції з 01.04.2001 по 17.06.2002;
- стаж (досвід роботи) професійної діяльності у сфері права 1 рік 4 місяці 3 дні (з 01.09.1992 по 22.02.1993 на посаді провідного консультанта управління кадрів в Міністерстві юстиції УРСР, з 03.08.1999 по 03.10.1999 на посаді головного консультанта відділу державної виконавчої служби в Київському обласному управлінні юстиції, з 17.06.2002 по 02.01.2003 на посаді провідного спеціаліста відділу звернень громадян в Київському обласному управлінні юстиції та з 02.01.2003 по 24.02.2003 на посаді провідного спеціаліста відділу державної виконавчої служби в Київському обласному управлінні юстиції).
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи з розрахунку 78% суддівської винагороди судді, починаючи з 08.06.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві витрати зі сплати судового збору у розмірі 900,00 грн (дев`ятсот гривень).
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційну скаргу подано на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 обраний народним суддею Дніпровського районного народного суду міста Києва (на підставі наказу начальника Управління юстиції Київської міської державної адміністрації від 25 лютого 1993 року №147/7 зарахований народним суддею вказаного суду із 23 лютого 1993 року), Указом Президента України від 4 лютого 1999 року №120/99 звільнений з посади судді Дніпровського районного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про звільнення за власним бажанням.
Постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2005 року №2553-ІV ОСОБА_1 обраний на посаду судді апеляційного суду Київської області безстроково, рішенням Вищої ради правосуддя від 15 жовтня 2019 року №2740/0/15-19 переведений до Київського апеляційного суду.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 06.06.2023 №614/0/15-23 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Київського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку" позивача звільнено з посади судді Київського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Наказом Голови Київського апеляційного суду від 07.06.2023 №412-ОС відраховано ОСОБА_2 зі штату Київського апеляційного суду 07.06.2023.
З 08.06.2023 позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує щомісячне грошове утримання як суддя у відставці відповідно до Закону №1402-VІІІ з розрахунку 24 років стажу виходячи з 58% від суддівської винагороди.
Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 від 07.06.2023 №104/0351/23 до стажу зараховано такі періоди: 
- стаж роботи за юридичною спеціальністю (вимога щодо якого визначена Законом №2862-XII) - 2 роки;
- строкова військова служба в Збройних силах СРСР з 03.05.1981 по 10.06.1983 - 2 роки 1 місяць 8 днів;
- народний суддя Дніпровського районного народного суду міста Києва з 23.02.1993 по 08.02.1999 - 5 років 11 місяців 16 днів;
- суддя Апеляційного суду Київської області з 22.04.2005 по 06.11.2019 - 14 років 6 місяців 15 днів;
- суддя Київського апеляційного суду з 07.11.2019 по 06.06.2023 - 3 роки 7 місяців.
Всього стаж судді, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання судді у відставці, становить 28 років 2 місяці 9 днів.
Зазначені періоди роботи ОСОБА_1 також підтверджуються записами в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 .
Крім того, в рішенні Вищої ради правосуддя від 06.06.2023 №614/0/15-23 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Київського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку" зазначено, що відповідно до доданих до заяви документів та визначених законодавством вимог стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає йому право на звільнення у відставку, на час ухвалення цього рішення становить 28 років 2 місяці 3 дні: стаж роботи на посаді судді - 24 роки 26 днів; період проходження строкової військової служби - 2 роки 1 місяць 7 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), що надавав право для призначення на посаду судді, - 2 роки.
У відповідь на звернення позивача від 05.10.2023, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 26.10.2023 №36466-36109/К-02/8-2600/23 повідомило, що стаж роботи на посаді судді становить 24 років 01 місяць 01 день, а саме до стажу роботи на посаді судді зараховано наступні періоди: з 23.02.1993 по 08.02.1999 (суддя); з 22.04.2005 по 06.11.2019 (суддя) та з 07.11.2019 по 06.06.2023 (суддя). Щомісячне довічне грошове утримання розраховане у розмірі 58 відсотків суддівської винагороди судді, згідно наданої позивачем довідки.
Також в листі вказано, що врахування навчання, військової служби та інших періодів роботи, що дають право подати судді заяву про відставку, при обчисленні зазначеного збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не передбачено.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із положеннями статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Стаття 126 Конституції України визначає, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. 
Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.
За приписами статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Відповідно до частини 1 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року №1402 (далі - Закон №1402-VIІІ), який набув чинності 30 вересня 2016 року, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтею 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (частина третя).
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (частина четверта).
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (частина п`ята).
Абзацом сьомим пункту 1 розділу III "Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20 березня 2017 року №5-1), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №200/14891) установлено, що до заяви про призначення щомісячного довічного утримання додається розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 4).
Визначення стажу судді врегульоване статтею 137, абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII.
Згідно зі статтею 137 Закону №1402-VIII (у редакції, чинній на час призначення позивачу довічного грошового утримання 04.08.2021):
до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу (пункти 1-3 частини першої);
до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (частина друга).
Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Станом на час призначення позивача на посаду судді чинним був Закон України "Про статус суддів" від 15.12.1992 №2862-XII (набрав чинності 10.02.1993, Закон №2862-XII).
Таким чином, в спірних відносинах, з урахуванням положень абзацу четвертого пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII, для визначення в позивача стажу роботи на посаді судді необхідно керуватись також положеннями Закону №2862-XII для обчислення суддівського стажу.
З розрахунку наданого Київським апеляційним судом стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 07.06.2023 №104/0351/23 убачається, що стаж позивача становить 28 років 2 місяці 9 днів: стаж роботи за юридичною спеціальністю (вимога щодо якого визначена Законом №2862-XII) - 2 роки; строкова військова служба в Збройних силах СРСР з 03.05.1981 по 10.06.1983 - 2 роки 1 місяць 8 днів; народний суддя Дніпровського районного народного суду міста Києва з 23.02.1993 по 08.02.1999 - 5 років 11 місяців 16 днів; суддя Апеляційного суду Київської області з 22.04.2005 по 06.11.2019 - 14 років 6 місяців 15 днів; суддя Київського апеляційного суду з 07.11.2019 по 06.06.2023 - 3 роки 7 місяців.
При цьому, призначаючи позивачу довічне грошове утримання судді у відставці та визначаючи його розмір, органом Пенсійного фонду до стажу судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, зараховано лише стаж роботи на посаді судді Дніпровського районного народного суду міста Києва, Апеляційного суду Київської області та Київського апеляційного суду, що становить 24 роки.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем визнається правильність урахування відповідачем саме суддівського стажу до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання. 
Разом з тим, позивач не погоджується зі здійсненим відповідачем розрахунком довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не враховано до суддівського стажу проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР, стажу трудової діяльності в Міністерстві юстиції України (Міністерстві юстиції Української РСР) на посадах консультанта управління судових органів, старшого консультанта управління організації роботи судів, судово-експертних установ і судової статистики, консультанта II категорії управління організації забезпечення судової діяльності, консультанта І категорії управління законодавства про державне і соціальне будівництво, провідного консультанта управління кадрів, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді; стаж роботи в Київському обласному управлінні юстиції на посадах головного консультанта відділу державної виконавчої служби, провідного консультанта, провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів, провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності управлінь юстиції та судів, провідного спеціаліста відділу звернень громадян, провідного спеціаліста відділу державної виконавчої служби, унаслідок чого невірно розраховано відсоток від суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді відставці.
Щодо зарахування до стажу судді періоду проходження позивачем строкової військової служби у Збройних силах СРСР, то матеріали свідчать, що ОСОБА_1 обраний народним суддею Дніпровського районного народного суду міста Києва (на підставі наказу начальника Управління юстиції Київської міської державної адміністрації від 25.02.1993 №147/7 зарахований народним суддею вказаного суду із 23.02.1993).
З військового квитка НОМЕР_2 вбачається, що позивач з 03.05.1981 по 10.06.1983 проходив строкову військову службу у Збройних силах СРСР.
Станом на час призначення позивача на посаду судді чинним був Закон №2862-XII, а тому як зазначалося вище у спірних відносинах, з урахуванням положень абзацу четвертого пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VІІІ, для визначення в позивача стажу роботи на посаді судді необхідно керуватись також положеннями Закону №2862-XII для обчислення суддівського стажу.
Так, у відповідності до абзацу другого статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (Указ №584/95) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545, яка набрала чинності з 01.03.2008, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" та доповнено її в частині пункту 3-1 абзацом такого змісту: "До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби".
Отже, невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, період проходження строкової військової служби і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є протиправним.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30.03.2023 у справі №280/2167/21, від 31.03.2021 у справі №235/7316/16-а, від 12.05.2020 у справі №303/1504/17-а, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17 та від 19.06.2018 у справі №243/4458/17. 
Таким чином, дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в частині неврахування проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 03.05.1981 по 10.06.1983 - 2 роки 1 місяць 8 днів є протиправними, а тому календарний період проходження позивачем строкової військової служби повинен бути зарахований відповідачем до стажу роботи позивачем суддею.
Щодо зарахування 2-х років стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), набутого під час роботи у Міністерстві юстиції України (Міністерстві юстиції Української РСР), вимога щодо якого визначалась Законом №2862-ХІІ та надавала право для призначення на посаду судді, слід зазначити наступне.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.11.2021 у справі №9901/15/21 вказала: "…при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №9901/302/19).
Також частина друга статті 137 Закону №1402-VІІІ визначає, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, означає, що до стажу роботи на посаді судді і прирівняних до нього стажів роботи (абзац четвертий пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VІІІ) додається (може додаватися) ще один вид (чи види) роботи (професійної діяльності), який раніше не охоплювався поняттям стажу роботи на посаді судді. Під цим стажем у вимірі чинного законодавчого визначення поняття "стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді", треба розуміти за якісними властивостями вид (види) певної роботи (професійної діяльності) в галузі права, який відрізняється від суддівської і прирівняної до неї роботи та має часові (кількісні) межі (строк роботи) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 8 жовтня 2020 року у справі №9901/537/19).
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду констатувала, що вимоги до кандидатів на посаду судді були по-різному визначені законодавством України, що діяло на день їх призначення (обрання) на посаду судді, а тому такі вимоги можуть вважатися виправданою, обґрунтованою та справедливою підставою різниці при вирішенні питання щодо обчислення стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, залежно від змісту цих вимог, визначених законодавством, яке було чинним на час призначення (обрання) на посаду судді".
Аналогічну правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 24.10.2019 у справі №9901/2/19, від 17.09.2020 у справі №9901/302/19.
Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, у разі здійснення перерахунку стажу обов`язково необхідно враховувати порядок призначення (обрання) кожного окремого судді на посаду вперше, оскільки при призначенні (обранні) суддів на посаду вперше застосовувалися різні вимоги до стажу, необхідного для зайняття посади судді, які діяли на момент такого призначення (обрання).
Як убачається із матеріалів справи, на час обрання позивача на посаду судді (23.02.1993) статус суддів визначав Закон №2862-XII, відповідно до частини першої статті 7 якого право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.
Оскільки до стажу роботи на посаді судді зараховується стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, тому позивач права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, стажу (досвіду роботи) професійної діяльності у сфері права 2 (два) роки.
Щодо зарахування стажу трудової діяльності в Міністерстві юстиції України (Міністерстві юстиції Української РСР) на посадах консультанта управління судових органів, старшого консультанта управління організації роботи судів, судово-експертних установ і судової статистики, консультанта II категорії управління організації забезпечення судової діяльності, консультанта І категорії управління законодавства про державне і соціальне будівництво, провідного консультанта управління кадрів - 5 років 5 місяців 8 днів, за період з 17.09.1987 по 22.02.1993 та Київському обласному управлінні юстиції на посадах головного консультанта відділу державної виконавчої служби, провідного консультанта, провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів, провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності управлінь юстиції та судів, провідного спеціаліста відділу звернень громадян, провідного спеціаліста відділу державної виконавчої служби - 3 роки 6 місяців 22 дні, за період з 03.08.1999 по 24.02.2003, колегія суддів зазначає наступне.
Абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону №2862-ХІІ передбачалось, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Таким чином, наведена норма передбачає урахування до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді крім роботи на посадах суддів також час роботи на інших посадах, зокрема, у Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за умови, що вони безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів.
Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді перевищує показник у 10 років, то положення наведених актів права підлягають застосуванню до спірних правовідносин в частині періоду трудової діяльності, котрий включається до стажу роботи заявника на посаді судді.
Згідно з Указом Президії Верховної Ради УРСР від 06 жовтня 1970 року були створені обласні відділи юстиції при облвиконкомах і суди фактично перейшли в підпорядкування юстиції виконавчого комітету обласних рад депутатів трудящих.
Компетенція Міністерства юстиції УРСР визначалась Положенням від 04.09.1972 і зводилась до організаційного керівництва судами (включаючи перевірку організації роботи судів, видання обов`язкових наказів та інструкцій, керівництво кадровою роботою у судах і т. ін.), керівництва нотаріатом і судово-експертними установами, загальне керівництво органами запису актів громадянського стану і адвокатурою.
З запису в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 слідує, що ОСОБА_1 працював в Міністерстві юстиції УРСР на посадах:
- з 17.09.1987 по 15.01.1992 на посадах консультанта управління судових органів, старшого консультанта управління організації роботи судів, судово-експертних установ і судової статистики, консультанта II категорії управління організації забезпечення судової діяльності;
- з 01.09.1992 по 22.02.1993 на посаді провідного консультанта управління кадрів.
Окрім того, позивач працював в Київському обласному управлінні юстиції на посадах:
- з 03.08.1999 по 03.10.1999 на посаді головного консультанта відділу державної виконавчої служби;
- з 04.10.1999 по 31.03.2001 на посадах провідного консультанта, провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів;
- з 01.04.2001 по 17.06.2002 на посаді провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності управлінь юстиції та судів;
- з 17.06.2002 по 02.01.2003 на посаді провідного спеціаліста відділу звернень громадян; 
- з 02.01.2003 по 24.02.2003 на посаді провідного спеціаліста відділу державної виконавчої служби.
Отже, враховуючи, що посади консультанта управління судових органів, старшого консультанта управління організації роботи судів, судово-експертних установ і судової статистики, консультанта II категорії управління організації забезпечення судової діяльності, провідного консультанта, провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів, провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності управлінь юстиції та судів, є посадами, які безпосередньо пов`язані з керівництвом та контролем за діяльністю судів, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вони підлягають зарахуванню до стажу роботи на посаді судді.
Верховний Суд у постанові від 30.05.2019 у справі №592/2569/17 сформулював висновок щодо застосування абзацу 2 частини четвертої статті 43 Закону №2862-XII у питанні обрахунку стажу роботи, що дає право отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, який зводиться до того, що " невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, роботи на робота на посадах підвідомчих Міністерству юстиції України органах на місцях і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним."
Також, Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 у справа №591/2397/17 виснував, що "факт роботи позивача у спірні періоди на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів, а саме: консультанта 2-ї категорії по судовій статистиці, консультанта 1-ї категорії по судовій статистиці, головного консультанта по судовій роботі, начальника судового відділу в Управлінні юстиції підлягали зарахуванню до суддівського стажу".
Водночас, судом першої інстанції вірно зауважено, що час роботи на посадах консультанта І категорії управління законодавства про державне і соціальне будівництво, головного консультанта відділу державної виконавчої служби, провідного спеціаліста відділу звернень громадян, провідного спеціаліста відділу державної виконавчої служби не підлягає зарахуванню до стажу позивача, який дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки з назви цих посад не можливо достовірно встановити, що ці посади були пов`язані з керівництвом та контролем за діяльністю саме судів; на підтвердження цих обставин позивач не надала жодних доказів.
Однак, стаж роботи на зазначених посадах підлягає зарахуванню як юридичний стаж, тобто стаж (досвід роботи) професійної діяльності у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.
Отже, враховуючи вищевикладене, стаж роботи в Міністерстві юстиції УРСР на посадах, зокрема: з 17.09.1987 по 15.01.1992 на посадах консультанта управління судових органів, старшого консультанта управління організації роботи судів, судово-експертних установ і судової статистики, консультанта II категорії управління організації забезпечення судової діяльності; в Київському обласному управлінні юстиції на посадах: з 04.10.1999 по 31.03.2001 на посадах провідного консультанта, провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів; з 01.04.2001 по 17.06.2002 на посаді провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності управлінь юстиції та судів, має бути зарахований до стажу судді для визначення розміру щомісячного довічного грошового забезпечення, а тому підлягають задоволенню вимоги щодо зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу, який дає право на щомісячне грошове утримання судді вказані періоди.
Таким чином, загальний стаж ОСОБА_1 для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці в розумінні Закону №1402-VІІІ складає повних 34 років (34 років 6 місяців 27 дні):
- 31 рік 1 місяць 16 днів - на посаді судді (з урахуванням 4 роки 4 місяці - на посадах консультанта управління судових органів, старшого консультанта управління організації роботи судів, судово-експертних установ і судової статистики, консультанта II категорії управління організації забезпечення судової діяльності в Міністерстві юстиції УРСР; 1 рік 5 місяців 28 днів - на посадах провідного консультанта, провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів в Київському обласному управлінні юстиції; 1 рік 2 місяці 17 днів - на посаді провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності управлінь юстиції та судів в Київському обласному управлінні юстиції;
- 1 рік 4 місяці 3 дні - стаж (досвід роботи) професійної діяльності у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення; 
2 роки 1 місяць 8 днів - проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР.
При цьому, стаж (досвід роботи) професійної діяльності у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення зараховується лише 1 рік 4 місяці, оскільки інші 6 місяців стажу роботи в Міністерстві юстиції вже зараховані до суддівського стажу. На думку суду, один і той самий період роботи не може бути двічі зарахований до стажу з метою обрахунку довічного грошового утримання. 
Водночас, як вірно зазначено судом першої інстанції, розбіжності стосовно періоду проходження строкової військової служби (один день) не впливають на визначення відповідного відсотка, з якого має розраховуватись щомісячне довічне грошове утримання позивача як судді у відставці, оскільки такий розрахунок здійснюється за кожний повний рік. 
Так, у відповідності до частини третьої статті 142 Закону №1402-VІІІ за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Враховуючи, що позивач має суддівський стаж 34 роки, тобто понад 20 років на посаді судді, відповідно розмір щомісячного довічного грошового утримання має бути збільшений на 28%, що загалом становить 78% від грошового утримання позивача (50% - за стаж роботи на посаді судді 20 років; 28 % (14 років * 2 %) - за кожен рік на посаді судді понад 20 років. 
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи з розрахунку 78% суддівської винагороди судді, починаючи з 08.06.2023 (дата призначення позивачу довічного грошового утримання), з урахуванням раніше виплачених сум та зобов`язання відповідача здійснити з 08.06.2023 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді виходячи з розрахунку 78% від суддівської винагороди з урахуванням раніше проведених виплат.
Щодо рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, то колегія суддів зазначає, що рішення суду в цій частині не оскаржується та відповідач в апеляційній скарзі не наводить доводів та міркувань незаконності рішення в цій частині, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач:                                                                                Бужак Н.П.

Судді:                                                                                          Кобаль М.І.

                                                                                                    Мельничук В.П.