УХВАЛА
 
06 листопада 2024 року
м. Київ
справа № 461/4092/23
провадження № 61-12487ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В., 
розглянувши заяву ОСОБА_1 про виправлення описок в ухвалі Верховного Суду у справі за позовом  ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду скаргу на ухвалу Верховного Суду від 02 вересня 2024 року.
Ухвалою від 23 вересня 2024 року Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження.
У жовтні 2024 року ОСОБА_1 надав до суду заяву про виправлення описок, в обґрунтування якої посилається на те, що він направляв до суду скаргу в порядку частини четвертої статті 271 ЦПК України, а не касаційну скаргу. На підставі наведеного просить виправити описки в ухвалі Верховного Суду від 23 вересня 2024 року.
За змістом частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
Тобто правила цієї норми передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного характеру - описки та очевидні арифметичні помилки.
При цьому опискою в розумінні статті 269 ЦПК України визнається помилка, яка має вплив на зміст судового рішення та його виконання.
Виправленню підлягають лише ті описки, що мають істотний характер. До таких належать, наприклад, написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків, зокрема, у резолютивній частині судового рішення. Таким чином, описка трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання.
Отже, з метою оперативного та дієвого усунення помилок в судовому рішенні застосовується інструмент виправлення описок і очевидних арифметичних помилок у судовому рішенні, як із власної ініціативи суду, так і за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи, незалежно від набрання судовим рішення законної сили.
Таким чином, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Заявник зауважує, що звертався до суду зі скаргою в порядку частини четвертої статті 271 ЦПК України, а не подавав касаційну скаргу.
Відповідно до приписів частини четвертої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.
З огляду на зміст зазначеної норми роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш чіткій і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення виникає через неоднозначне розуміння рішення суду з метою його виконання.
Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, то господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення.
Відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.
Так у поданій скарзі ОСОБА_1 просив суд скасувати ухвалу Верховного Суду від 02 вересня 2024 року, якою було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 20 травня 2024 року.
Результатом процедури роз`яснення судового рішення є прийняття судом ухвали за результатами розгляду заяви, поданої в порядку частини першої статті 271 ЦПК України, в якій у разі наявності процесуальних підстав суд повинен викласти більш змістовно суть основного судового рішення, зміст якого роз`яснюється. Такі процесуальні дії не наділяють суд повноваженням скасовувати основне судове рішення у разі задоволення заяви про  роз`яснення судового рішення.
Водночас підставою подання скарги на судове рішення є незгода особи, яка подає таку скаргу, з судовим рішенням та як наслідок вимога до суду таке судове рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення, відмінне за своїм змістом від оскаржуваного.
З огляду на наведене процедура роз`яснення судового рішення шляхом подання відповідної заяви не є тотожною процедурі оскарження судового рішення шляхом подання скарги на це судове рішення та вимоги про скасування такого судового рішення.
Оскільки ОСОБА_1 звертався до суду зі скаргою на ухвалу Верховного Суду та просив зазначене судове рішення скасувати, то у суду були відсутні підстави для розгляду поданої ОСОБА_1 скарги на ухвалу Верховного Суду в порядку, визначеному статтею 271 ЦПК України. 
За таких обставин зазначені ОСОБА_1 обставини у поданій заяві не знайшли свого підтвердження, оскільки не є опискою в розумінні статті 269 ЦПК України, а отже у її задоволенні слід відмовити.
Керуючись статтями 261, 269 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про виправлення описок в ухвалі Верховного Суду у справі за позовом  ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди.
Копію ухвали направити особі, яка подала заяву.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                             І. В. Литвиненко  
 
А. І. Грушицький
 
Є. В. Петров