ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 340/5170/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Баранник Н.П.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження  в місті Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1            
          на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду     від      06.08.2024, (суддя суду першої інстанції  Кармазина Т.М.), прийняту в м. Кропивницькому без виклику сторін, в адміністративній справі № 340/5170/24    за позовом   ОСОБА_1  до   ІНФОРМАЦІЯ_1  про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
          Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 відмовлено в забезпеченні адміністративного позову ОСОБА_1 . 
          Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм процесуального права просить ухвалу скасувати та прийняти нову постанову про забезпечення позову.
          Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 22.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою. Керівник ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача про те, що йому буде надана відповідь на заяву протягом 15 днів. Однак, відповідь не надана, чим відповідач порушив низку нормативно-правових актів. Позивач зазначає, що він не має можливості виконувати обов`язки військової служби, досяг 52 років, має трьох дітей, які перебувають на його утриманні, а також бізнес та 7 найманих працівників. Підстави з яких виходив суд відмовляючи у задоволення заяви про забезпечення позову є необґрунтованими, оскільки на думку відповідача ознаки протиправної поведінки відповідача є очевидними.
           Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали  норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню з наступних підстав.
          Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ,ЄДРПОУ НОМЕР_1 , пов`язані з виключенням з військового обліку ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 протиправною;
- зобов`язати вчинити дії пов`язані з виключенням з військового обліку ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 в зв`язку з граничним терміном перебування в запасі.
06.08.2024 року позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії пов`язані з направленням ОСОБА_1 на проходження ВЛК та мобілізації.
          Суд відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 виходив з того, що позивачем не доведено наявності очевидної протиправності дій відповідача. 
          Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
          Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частин першої та другої     статті 150 КАС України     суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
  Слід зазначити, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою     статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
     Відповідна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року в справі № 826/7496/18.
   Щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, як підстави для забезпечення позову, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою     статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.
     Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність саме таких ознак, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення на цій стадії.
     Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Міністрів Ради Європи від 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акту може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами. І якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акту.
Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від           16           травня 2019 року в справі №826/14303/18, від 12 лютого 2020 року в справі №           640/17408/19, від 27 лютого 2020 року в справі № 640/16242/19.
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 800/521/17, позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.
          Як  вбачається з матеріалів справи, позивач, подаючи заяву про забезпечення позову та, вказує на те, що він подав до відповідача заяву про виключення з військового обліку, яка не була розглянута у встановлений Законом строк, при цьому просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачу направляти ОСОБА_2 на проходження ВЛК.
Заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову не містить наведення та обґрунтування підстави і необхідності забезпечення позову згідно зі     ст. 150-152 КАС України, а фактично зводиться до доводів, якими позивач обґрунтовує предмет та підстави позову та вказує, наголошує на протиправності дій відповідача однак доказів очевидної протиправності дій (бездіяльності) РЦК суду не наводить.
Колегія суддів звертає увагу, що інститут забезпечення позову полягає у захисті порушених прав та інтересів особи у строк до постановлення судового рішення, в разі якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. (ст. 150 КАС України)
          Як правильно зазначив суд першої інстанції, позивач не довів існування визначених вище підстав для забезпечення позову.
          Позивач посилається на те, що має трьох дітей, досяг 52 – річного віку, має бізнес в м. Кропивницькому, однак вказані обставини життя позивача не можуть слугувати підставою для забезпечення позову, не вказують вони і на очевидну протиправність дій (бездіяльності) РЦК та СП.
          З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для її скасування – відсутні. 
          Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
          Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 в адміністративній праві № 340/5170/24 – залишити без змін.
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник