Номер провадження: 33/813/1532/24
Номер справи місцевого суду: 522/5962/24 
Головуючий у першій інстанції Переверзева Л. І. 
Доповідач Журавльов О. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2024 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Журавльов О.Г., за участі - секретаря судового засідання – Хангельдян К.С., прокурора Бараніченка С.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , прокурор відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Одеської обласної прокуратури,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року  ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №47-01/8/24 від 09.04.2024 року ОСОБА_1 , будучи особою на яку поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно повідомив Національне агентство про суттєві зміни у майновому стані, шляхом внесення інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в зв`язку із отриманням доходу (заробітна плата) на суму 151680,00 грн, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2023 року.
Датою вчинення правопорушення є наступний день після закінчення визначеного Законом десятиденного терміну подачі ОСОБА_1 повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, тобто 18.12.2023 року.
Датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу, а саме 09.04.2024 року, тобто момент з`ясування всіх необхідних даних, оскільки лише після їх отримання можливо встановити всі необхідні ознаки складу правопорушення за ч. 2 статті 172-6 КУпАП.
Оскільки ОСОБА_1 на момент вчинення правопорушення є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, у зв`язку з перебуванням на посаді заступника начальника відділу представництва інтересів держави у бюджетній сфері управління представництва інтересів держави в суді Одеської обласної прокуратури, то місцем вчинення правопорушення є місцезнаходження його роботи: вул. Пушкінська, 3, м. Одеса.
Своїм діями ОСОБА_1 порушив вимоги частини четвертої статті 52 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за що передбачена ч. 2 статтею 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати і провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що згідно наказу керівника Одеської обласної прокуратури від 17.11.2023 №1831к у період з 02 по 24 грудня 2023 року він перебував у черговій основній щорічній відпустці. У зв`язку з сімейними обставинами, у тому числі хворобою близьких родичів та надання їм допомоги по догляду, а також допомоги по домогосподарству, він виїхав з міста Одеси в селище Окни Подільського району Одеської області, де знаходився увесь період відпустки. Перебуваючи в сільській місцевості на відстані близько 200 кілометрів від м. Одеси, у нього не було доступу до Інтернет, оскільки за тимчасовим мешканням відсутнє комп`ютерне обладнання, а мобільний телефон функціонував не повноцінно та зламався, з часом був замінений на інший, мобільна мережа «Київстар» не працювала. Банківською карткою він не користувався. Відділення банку «Аваль» в місцевості де він перебував, відсутні. Крім того, перебуваючи у щорічній черговій відпустці він захворів, мав підвищену температуру тіла до 38 градусів, кашель, головну біль, почервоніння горла. Перебуваючи в грудні 2023 року в селищі Окни Подільського району Одеської області, звертався до місцевого лікаря 05.12.2023 та 18.12.2023 року у зв`язку з хворобою та травмою голови, отриманою внаслідок здійснення на нього розбійного нападу у 2021 році.
Інформацію про суму нарахованого доходу він не отримував, повідомлення з банку йому не надходили. На той час йому не було відомо, що на його картковий рахунок було зараховано заробітну плату у вигляді щорічної премії в сумі 122102,40 грн. Також загальна сума нарахованих грошових коштів без відрахування податків 151680 грн. на той час йому відома не була та стала відомою лише 26.12.2023 року. Керівництво, колеги та працівники відділу бухгалтерського обліку з приводу заробітної плати у вигляді щорічної премії прокурора, ОСОБА_1 не телефонували та будь-яким іншим чином не повідомляли, що підтверджується поясненнями виконуючого обов`язки начальника відділу Одеської обласної прокуратури.
Враховуючи викладене, у нього була відсутня можливість своєчасно внести відомості до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та повідомити про суттєві зміни, ним такі відомості подано 26.12.2023 року після виходу з відпустки та отримання інформації про нарахований дохід.
Вищевказані обставини щодо несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані вважає поважними причинами.
Матеріалами справи не доведено наявність об`єктивної та суб`єктивної сторін правопорушення, пов`язаного із корупцією.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора  ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі. За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.
Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.
Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Аналіз матеріалів даного провадження свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, не дотримався.
Визнаючи  ОСОБА_1 виним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 будучи особою на яку розповсюджується дія Закону України «Про запобігання корупції»,був зобов`язаний до 00 год. 00 хв. 17.12.2023 року подати до Реєстру повідомлення про суттєві зміни в майновому стані шляхом заповнення форми повідомлення на офіційному веб-сайті Національного агентства. Проте, відповідно до відомостей Реєстру, належне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані (унікальний ідентифікатор - 75bd191-805b-403f-a688-19ca7f0b92c8), в зв`язку з отриманням доходу ОСОБА_1 подав лише 26.12.2023 року о 16-й годині 33 хвилини, чим порушив вимоги ч. 4 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 не вжив заходів для подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані у встановлений Законом строк.
Проте, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною 2 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування про суттєві зміни у майновому стані.
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, а відповідальність настає за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.
Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неповідомлення або умисне несвоєчасне повідомлення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування про суттєві зміни у майновому стані, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та прокурор, що приймає участь у розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність у діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.
Крім того, згідно роз`яснень викладених у п. 2 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 вбачається, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність, виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Також. на умисну форму вини та наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, полягає у неповідомленні суб`єктом декларування НАЗК про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування, критеріями якої законодавство визначає отримання суб`єктом декларування доходу на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, є протиправне, винне діяння, яке посягає на встановлений порядок управління і за яке законом передбачено адміністративну відповідальність.
Ознака винуватості, є обов`язковою ознакою адміністративного проступку.
При розгляді справи апеляційним судом встановлено, та це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1  призначено на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Одеської обласної прокуратури згідно наказу Одеської обласної прокуратури від 14.12.2023 року № 2018к та він відповідно до абз. 15 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 45, ч. 4 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», приміткою до ст. 172-6 КУпАП, є суб`єктом декларування та суб?єктом правопорушення.
Частиною 4 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб?єкта декларування, а саме отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку зобов`язаний повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.
Положення частини четвертої цієї статті застосовуються до суб`єктів декларування, які є службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а також суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, відповідно до статі 513 цього Закону.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2023 року становить 2684,00 гривень.
Таким чином, з 01.01.2023 суб?єкти декларування зобов`язані були повідомляти Національне агентство про суттєві зміни в майновому стані, а саме отримання доходу, придбання майна на суму, що перевищує 134200,00 гривень.
Згідно наказу керівника Одеської обласної прокуратури від 17.11.2023 №1831к у період з 02 по 24 грудня 2023 року  ОСОБА_1 перебував у черговій основній щорічній відпустці.
Відповідно до довідки начальника відділу фінансування та бухгалтерського обліку -головного бухгалтера Одеської обласної прокуратури Слісаренко А.О. вбачається, що 26.12.2023 ОСОБА_1 повідомлено про те, що йому 07.12.2023 нараховано заробітну плату у вигляді щорічної премії прокурора за основним місцем роботи в Одеській обласній прокуратурі в сумі 122102,40 грн., а також загальну суму нарахованих цих грошових коштів без відрахування податків 151680 грн.
Суд бере до уваги, що ОСОБА_1 до дня подачі декларації про суттєві зміну у майновому стані, тобто 26.12.2024, не мав відомостей про фактично нараховані кошти у вигляді заробітної плати (щорічної премії прокурора). Будь-яких повідомлень (офіційних, телефонних та інших) про розмір здійсненних нарахувань він також не мав та не отримував.
З вищевикладеного убачається, що у ОСОБА_1 відсутній прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, відсутність при цьому особистих інтересів чи інтересів третіх осіб.
Про відсутність у ОСОБА_1 умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані свідчить і та обставина, що відомості про суттєві зміни, які відбулися у його майновому стані він подав 26.12.2023 в день коли йому стало відомо суму нарахованого доходу, що підтверджується наданими суду доказами.
Також, факт відсутності у ОСОБА_1 прямого умислу, а також відсутність корисливого або іншого особистого інтересу чи інтересу третіх осіб, підтверджується поданням ним 15.02.2024 щорічної декларації за 2023 рік, якою охоплено суму нарахованого 07.12.2023 доходу 151680 грн.
В матеріалах, зібраних Національним агентством з питань запобігання корупції та в рішенні суду першої інстанції відсутні докази того, що ОСОБА_1 був обізнаний про суму нарахованого 07.12.2023 доходу та умисно порушив додаткові заходи фінансового контролю, що передбачені ч. 4 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», а тому не можна вважати, що у даному випадку доведено склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, що передбачено ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.
Крім того, у судовому засіданні апеляційного суду прокурором не надано жодних доказів на підтвердження умислу ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.
При розгляді справ даної категорії, слід керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою ЄСПЛ.
Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд приймає до уваги те, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто, вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
Викладені обставини вказують на недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 суб`єктивної та об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, що свідчить про обґрунтованість апеляційної скарги і виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.
Застосовуючи закріплений в ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, не доведена.
Відповідно до ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (п. 1) Україна визнала обов`язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 та «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно врахувати відсутність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з урахуванням положень ст. 1 цього Закону, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 є необґрунтованою, прийнята з істотними порушеннями вимог КУпАП, в зв`язку з чим підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись статтями 7, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовільнити.
Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП – скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов