справа № 757/25913/24-п
головуючий у суді І інстанції Константінова К.Е.
провадження № 33/824/4926/2024
головуючий суддя Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
06 листопада 2024 року                                                                             м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді Мостової Г.І., за участю секретаря Лазоренко Л.Ю., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Мацегоріна Андрія Олександровича на постанову Печерського районного суду міста Києва від 09 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 
в с т а н о в и в :
За змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 16 квітня 2024 року № 1563 ОСОБА_1 16 квітня 2024 року, будучи головним бухгалтером ТОВ «ОСКОНДІ-АГРО», за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 63, корп. літ. А, порушила порядок ведення податкового обліку, а саме: п. 200.1 п. 200.4 статті 200 ПК України від 02 грудня 2010 року                      № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), у результаті чого відмовлено у бюджетному відшкодуванні ПДВ на рахунок платника у банку за січень                   2024 року у розмірі 114 333 грн.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 163-1 КУпАП.
Постановою Печерського районного суду міста Києва від 09 липня                    2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 163-1 КУпАП України та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. Стягнуто з                   ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп. на користь держави.
 
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник                            ОСОБА_1 - адвокат Мацегорін А.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Печерського районного суду міста Києва від 09 липня 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 163-1 КУпАП.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з протоколу про адміністративне правопорушення та з наявних у справі матеріалів не вбачається та не встановлено під час розгляду справи, які ж саме дії/бездіяльність вчинені ОСОБА_1 та у чому полягає її вина у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 163-1 КУпАП. У протоколі зазначені лише загальні фрази та не зазначено обставини вчинення правопорушення                     ОСОБА_1 .
Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення містить посилання лише на акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 16 квітня 2024 року, однак висновки, викладені в акті, самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків.
 
Одночасно захисником ОСОБА_1 - адвокатом Мацегоріним А.О. заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження указаної постанови, яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не було повідомлено про дату та час розгляду справи, розгляд справи здійснювався за її відсутності.
Вирішуючи клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує таке.
За змістом частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову ухвалено 09 липня 2024 року.
Останнім днем для подання апеляційної скарги на постанову Печерського районного суду міста Києва від 09 липня 2024 року, у розумінні частини 2 статті 294 КУпАП, було 19 липня 2024 року.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та її захисник не були присутні у судовому засіданні 09 липня 2024 року.
Відповідно до довідки про доставку електронного листа копія оскаржуваної постанови доставлена до електронної скриньки захисника ОСОБА_1 - адвоката Мацегоріна А.О. 21 серпня 2024 року о 17:04 год.
Апеляційна скарга направлена засобами поштового зв`язку 26 серпня 2024 року.
Гарантуючи відповідно до частини 1 статті 55 Основного Закону України право особи на судовий захист, Конституція України визначає основні засади судочинства, метою закріплення яких є, зокрема, забезпечення неупередженості здійснення правосуддя судом, відповідність винесеного рішення верховенству права, а також своєчасне, ефективне та справедливе поновлення особи в правах протягом розумних строків.
Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Отже, реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у суді апеляційної інстанцій; перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_1 під час розгляду справи судом першої інстанції присутньою не була, копія оскаржуваної постанови доставлена до електронної скриньки її захисника 21 серпня                         2024 року о 17:04 год., а апеляційна скарга подана 26 серпня 2024 року, апеляційний суд дійшов висновку, що строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню.
 
Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Диспозиція частини 1 статті 163-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.
Диспозиція частини 1 статті 163-1 КУпАП має бланкетний характер і передбачає відповідальність за вчинення ряду окремих незаконних діянь, які врегульовані законодавством України.
Відповідно до вимог закону, формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.
Відповідно до положень Розділу ІІ Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 02 липня 2016 року за № 566, у протоколі під час його складання обов`язково зазначається стаття КУпАП, згідно з якою передбачено адміністративну відповідальність. При викладенні обставин правопорушення у протоколі вказуються місце та час його вчинення, суть правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, стосовно якої складається протокол, та які положення законодавства порушено. Якщо є свідки правопорушення та потерпілі, до протоколу вносяться їх прізвища, імена та по батькові, а також місце проживання. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право надати пояснення і зауваження щодо змісту Протоколу. Пояснення та зауваження за суттю вчиненого правопорушення вносяться до Протоколу і засвідчуються підписом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Пояснення та зауваження можуть додаватися до Протоколу окремо, про що у Протоколі робиться запис. При складанні Протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у Протоколі. Про ознайомлення із Протоколом особа, щодо якої він складений, ставить у протоколі свій підпис. У разі відмови поставити підпис про це робиться відповідний запис у протоколі, який засвідчується підписом посадової особи органу доходів і зборів. Протокол складається у двох примірниках, що підписується посадовою особою, яка склала Протокол, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також свідками і понятими, якщо такі є.
До Протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, та документи, що можуть свідчити про обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність особи (за наявності). Кожний документ повинен мати свої реквізити (дату, назву, підписи тощо), містити достовірну інформацію та відповідати вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення.
З протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, а зазначено лише « ОСОБА_1 16 квітня 2024 року, будучи головним бухгалтером ТОВ «ОСКОНДІ-АГРО», за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 63, корп. літ. А, порушила порядок ведення податкового обліку, а саме: п. 200.1 п. 200.4 статті 200 ПК України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), у результаті чого відмовлено у бюджетному відшкодуванні ПДВ на рахунок платника у банку за січень 2024 року у розмірі 114 333 грн».
Тобто у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, у чому конкретно полягають порушення, які інкримінуються ОСОБА_1 , а посилання на норми ПК України не розкриває суті конкретного порушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , чим порушується її право на захист.
Окрім того ані з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ані з наявних матеріалів справи не вбачається та не встановлено при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, які ж саме дії /бездіяльність вчинені останнім, у чому полягає його вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за частиною 1 статті 163-1 КУпАП. 
У протоколі вказані лише загальні фрази, без зазначення обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення, суті самого правопорушення (дії або бездіяльність та у чому полягають).
При цьому, апеляційний суд зауважує, що дані про подію є істотними складовими формулювання обставин правопорушення, що ставляться у вину особі, та є частинами складу адміністративного правопорушення, що відповідно, підлягає обов`язковому доказуванню.
Обставини, які мали місце і стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, повинні бути достатніми для повного розуміння суті самого правопорушення.
Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.
Неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.
Суддя не вправі у своїй постанові за підсумками розгляду справи вказувати на ті ознаки правопорушення, в скоєнні яких особа не обвинувачується в протоколі, тобто які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції.
До протоколу доданий лише акт перевірки № 31722/26-15-07-04-02/45060887 від 16 квітня 2024 року, на підставі якого складено протокол про адміністративне правопорушення. 
Будь-яких інших даних про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 163-1 КУпАП не надано.
Відповідно до пункту 86.7.1 статті 87 ПК України акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу.
За змістом пункту 86.7.4 статті 86 ПК України під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень:
встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини);
досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності;
За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки (абзац 7 пункту 86.7.4 статті 86 ПК України).
Згідно з пунктом 86.7.5 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.
Податкове повідомлення-рішення, складене на підставі акта перевірки № 31722/26-15-07-04-02/45060887 від 16 квітня 2024 року, до протоколу не додане. 
У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 вересня 2020 року у справі № П/811/2893/14А, зазначений висновок про те, що, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і, самі по собі, не породжують правових наслідків для платників податків. Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акту перевірки, зокрема і дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладених у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.
У Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).
У той же час, всі сумніви з приводу винуватості особи, яка притягається до відповідальності, трактуються на користь такої особи, за загальним правилом (стаття 62 Конституції України), винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом. 
Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Відповідно до пункту 2 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Встановлені під час апеляційного розгляду обставини свідчать про відсутність в матеріалах справи доказів складу у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 163-1 КУпАП, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржена постанова скасуванню, із закриттям провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -
у х в а л и в :
Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Мацегоріна Андрія Олександровича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду задовольнити.
Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Мацегоріну Андрію Олександровичу строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 09 липня 2024 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Мацегоріна Андрія Олександровича задовольнити.
Постанову Печерського районного суду міста Києва від 09 липня                        2024 року скасувати та закрити провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 163-1 КУпАП, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
 
Суддя                                                                                    Г.І. Мостова