П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 495/7480/24	

Перша інстанція: суддя Савицький С.І.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Турецької І. О.,
суддів – Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.
за участі секретаря – Алексєєвої Н. М.

відповідача – ОСОБА_1 ;
перекладача – ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката Самолюка Василя Васильовича, який діє в інтересах громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 липня 2024 року у справі за позовом НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

31 липня 2024 року НОМЕР_1 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України (далі – НОМЕР_1 Прикордонний загін) звернувся до суду першої інстанції з позовом до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив затримати його, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк до 6 (шести) місяців.

Обґрунтовуючи наведені вимоги, НОМЕР_1 Прикордонний загін указував, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає на території України без документів на право проживання в Україні, відсутні документи, що посвідчують його особу. Іноземець ухиляється від виїзду за межі території України після закінчення відповідного терміну перебування.
30.07.2024, НОМЕР_1 Прикордонний загін прийняв рішення про примусове видворення за межі території України громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З метою встановлення особи та підтвердження належності до громадянства Азербайджанської республіки до Консульського відділу Посольства Азербайджанської Республіки в Україні (м. Київ) направлено відповідний запит із клопотанням про оформлення свідоцтва на повернення ОСОБА_1 в Азербайджанську Республіку.
Водночас, на момент подачі позову, відповіді не отримано.
Отож, наявність вищевикладених обставин, на думку позивача, створює підстави для затримання відповідача, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на підставі вимог статті 289 КАС України, а також частин 3, 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 липня 2024 року позов задоволено.
Суд затримав громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк до 6 (шести) місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що наявні, визначені в частині 1 статті 289 КАС України, підстави, для затримання відповідача, з метою забезпечення примусового видворення, строком на шість місяців.
Суд першої інстанції акцентував увагу, що відповідач перебуває на території України незаконно, проживає без документів на право проживання в Україні, відсутній паспортний документ, який дає право здійснити виїзд з території України.
До того ж, рішенням НОМЕР_1 Прикордонного загону від 30 липня 2024 року вирішено примусово видворити відповідача з України.
З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення про примусове видворення чи чинити перешкоди у його виконанні, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, покликаючись, в апеляційній скарзі, на його незаконність та необґрунтованість, адвокат Самолюк В. В., який діє в інтересах громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Мотиви апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність в матеріалах справи доказів належності ОСОБА_1 до громадянства Азербайджанської Республіки.
Скаржник посилається на вимоги абзацу 2 частини 22 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який передбачає, що особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону. Водночас, вона  має право звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, із заявою про визнання особою без громадянства, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України.

Від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про необґрунтованість її вимог та про залишення її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заперечуючи проти доводів скаржника, представник позивача відтворює свою позицію, яка викладена у позовній заяві, з якою погодився суд першої інстанції.
Крім того, представник позивача указує, що при затриманні відповідач сам представився громадянином Азейбаржанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Заргар, Фізулінського району, Азербайджан, що підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 29.07.2024. 
Також, як зазначає представник НОМЕР_1 Прикордонного загону, відповідач стверджував про це і під час подальших процесуальних дій та в суді першої інстанції.
До того ж, скаржник указує, що позивач власноручно склав анкету для отримання свідоцтва на повернення до Республіки Азербайджан 07.08.2024, яку було направлено з відповідним листом до Посольства Республіки Азербайджан в Україні від 09.08.2024. Дана анкета додана до відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доводи апеляції підтримав, просив її задовольнити. Його представник у судове засідання не з`явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи.

Фактичні обставини справи.

Громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без документів, що посвідчують особу, 29 липня 2024 року о 21:30 год. на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 Прикордонного загону, в прикордонній смузі, на відстані до 1500 метрів до лінії державного кордону на напрямку населеного пункту Біляївка (Україна) – населеного пункту  Паланка (Республіка Молдова), в районі прикордонного знаку № 0600 перебував без документів, що посвідчують особу та документів на право проживання (перебування) в Україні.
29 липня 2024 року о 21:30 год, відповідно до статті 263 КУпАП, відповідача було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб із метою встановлення особи, що підтверджується протоколом про адміністративне затримання.
При затриманні відповідач представився громадянином Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
30 липня 2024 року щодо відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення №307123 за частиною 2 статті 203 КупАП (порушення іноземцями та особами без громадянства законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства).
Далі, 30 липня 2024 року НОМЕР_1 Прикордонним загоном прийнято рішення про примусове видворення за межі території України громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З метою встановлення особи та підтвердження належності до громадянства Азербайджанської Республіки, 30 липня 2024 року НОМЕР_1 Прикордонний загін направив до Консульського відділу Посольства Республіки Азербайджан в Україні (м. Київ)  відповідний запит із клопотанням про оформлення свідоцтва на повернення в Азербайджанську Республіку.
На момент подачі даного позову, відповіді на направлений запит не отримано, особу громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не встановлено, документи що посвідчують особу та дають право на виїзд із території України (паспорт, закордонний паспорт громадянина Азербайджанської Республіки, свідоцтво на повернення в Азербайджанську Республіку) відсутні.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:
1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;
2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;
4) зобов`язання внести заставу.

Частина 11 статті 289 КАС України передбачає, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.
Згідно пп. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Системний аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що законодавцем передбачено можливість затримання іноземця або особи без громадянства за наявності обґрунтованих підстав вважати, що відповідна особа, стосовно якої прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення або у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив суду, що прибув на територію України ще у 1994 році, у зв`язку зі складною ситуацією, яка склалася в країні його громадянської належності та з того часу територію України не залишав.
Отже, відповідач перебуває на території України незаконно, документа, що дає право на виїзд з України не має, а тому наявні підстави, відповідно до статті 289 КАС України, для його затримання, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Єдиним доводом апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність в матеріалах справи доказів належності ОСОБА_1 до громадянства Азербайджанської Республіки. Адвокат вважає, що у його довірителя, на підставі абзацу 2 частини 22 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», є право на звернення до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції) із заявою про визнання особою без громадянства, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України.

Відповідаючи на даний довід апеляції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідач, під час затримання, представився громадянином Азербайджанської Республіки Нарімановим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 29.07.2024. Крім того, під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідач надав суду інформацію про те, що він є громадянином Азербайджанської Республіки.
Також, НОМЕР_1 Прикордонним загоном до відзиву на апеляційну скаргу додано анкету відповідача від 07.08.2024 про отримання свідоцтва на повернення до Республіки Азербайджан, яку було направлено з відповідним листом до Посольства Республіки Азербайджан в Україні 09.08.2024.
З приводу наявності права на звернення із заявою про визнання особою без громадянства, слід зазначити, що під час незаконного перебування на території України відповідач не звертався з такою заявою для встановлення відповідного статусу. До того ж, не надає відповідних доказів звернення за таким статусом і адвокат відповідача до апеляційної скарги.

У зв`язку з цим, відповідні доводи апеляції колегією суддів не приймаються.

Інших доводів, які б могли свідчити про неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, апеляційна скарга не містить.
Враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є всі підстави, відповідно до статті 316 КАС України, для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 195, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Самолюка Василя Васильовича, який діє в інтересах громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 липня 2024 року у справі за позовом НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Доповідач -  суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                             Ю. М. Градовський

суддя                                                             Л. П. Шеметенко