ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

08 жовтня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 748/5479/23
Головуючий у першій інстанції - Маринченко О. А.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/659/24

Суд у складі:
головуючого - судді Євстафіїва О.К.,
суддів:                      Мамонової О.Є, Шарапової О.Л.,
за участю секретаря Зеляк Ю.Г.,

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна»,
відповідач: ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу: представник ОСОБА_1 - адвокат Підодвірний Тарас Іванович,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2024 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 19.02.2024, м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (далі за текстом - ТОВ «Росвен Інвест Україна») звернулось з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з нього заборгованість за договором про надання коштів у позику № 2864623 від 26.01.2022 у розмірі 73795 грн 99 коп. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що  26.01.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі за текстом - ТОВ «Лінеура Україна») направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір про надання коштів у позику після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті позичальника, а ОСОБА_1 акцептував цю пропозицію. ТОВ «Лінеура Україна» направило відповідачеві (позичальнику) через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор А653, котрий ним було введено, і таким чином 26.01.2022 ними укладено вказаний договір, відповідно до якого Товариство надає клієнту кредит у безготівковій формі перерахуванням коштів на платіжну картку клієнта, зазначену у особистому кабінеті. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість в розмірі 73795 грн 99 коп., з яких: 19999 грн 99 коп. - за кредитом, 53796 грн 00 коп. - за відсотками. 23.05.2023 ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу з ТОВ «Росвен Інвест Україна», яке прийняло права вимоги до боржників, що належали первісному кредиторові, серед яких і ОСОБА_1 .
Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з доведеності позовних вимог.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Підодвірний Т.І. просить скасувати вказане рішення й ухвалити рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводи скарги зводяться до того, що факт укладення договору від 26.01.2022 № 2864623 у визначеному законом порядку не є доведеним. Так:
- у справі відсутні оферта на укладення договору, про який йдеться, і її акцепт, а також докази його підтвердження відповідачем позивачеві;
- відсутні докази, що підтверджують: отримання відповідачем одноразового ідентифікатора для укладення кредитного договору, інформація від мобільного оператора про належність номера телефону саме відповідачу, підтвердження направлення смс-повідомлення на цей номер, докази, що саме відповідач реєструвався в ЕС «кредиторів», та інформація, як саме проводилась ідентифікація особи та докази такої ідентифікації;
- не надано доказів отримання ОСОБА_1 коштів у кредит;
- не доведено відступлення ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги саме до боржника ОСОБА_1 .
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.
У справі встановлено таке.
26.01.2022 ТОВ «Лінеура Україна» й ОСОБА_1 укладено договір № 2864623 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким:
- Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 20000 грн 00 коп. (п. 1.2);
- кредит надається строком на 360 днів, що може бути змінений (у бік зменшення), в порядку та на умовах визначених в п. 4.2. договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (п. 1.3);
- стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 договору (п. 1.4);
- знижена процентна ставка становить 0,6% в день (п. 1.4.1);
- кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або на іншу платіжну картку клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту (п. 2.1);
- у розділі договору «Реквізити та підписи сторін» вказано таке:
1) ідентифікуючі відомості ТОВ «Лінеура Україна» (місцезнаходження, телефон, код, IBAN, МФО) та ОСОБА_1 (РНОКПП, серія та номер паспорта, фактичне місце його проживання, додаткові контактні дані: номер мобільного телефону: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1, контактні дані третьої особи: НОМЕР_5 - сестра);
2) договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом - одноразовим ідентифікатором А653 і Товариством (арк. 5-10);
3) додаток до договору - графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, підписано у вказаний в попередньому абзаці спосіб (арк. 11);
4) паспорт споживчого кредитування не містить підпису відповідача (арк. 12-13).
З виписки по рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що картка № НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 та що на його картковий рахунок, яким він користувався з допомогою цієї картки, 26.01.2022 зараховано кошти в сумі 20000 грн 00 коп. З цієї ж виписки також вбачається, що ОСОБА_1 вніс кошти на погашення кредитної заборгованості в загальній сумі 7712 грн 01 коп., які спрямовувалась позикодавцем спрямовувалась на погашення процентів за користування кредитом у визначеному ним розмірі (арк. 103-104). 
23.05.2023 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу № 01.02-25/23, за яким останньому відступлено права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, серед яких і кредитний договір № 2864623 з ОСОБА_1 ; на його виконання ТОВ «Росвен Інвест Україна» сплачено ТОВ «Лінеура Україна» 807531 грн 32 коп. згідно з платіжним дорученням № 9152 від 24.05.2023 (копії договору факторингу, додатків до нього та платіжного доручення на арк. 21-23, 24, 24 зворот-25, 26).
Відповідно до розрахунків ТОВ «Лінеура Україна» за кредитним договором, що є об`єктом судового розгляду, заборгованість ОСОБА_1 на 23.05.2023 становила 73795 грн 99 коп., з яких: 19999 грн 99 коп. - сума виданого кредиту та 53796 грн 00 коп. - проценти за користування кредитом (арк. 15-20).
З моменту отримання права вимоги ТОВ «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 - з 23.05.2023, позивачем не нараховувалися відсотки чи штрафні санкції.
Аналізуючи надані докази і норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить таких висновків.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором чи законом. Щодо спору між сторонами інше не встановлено ні договором, ні законом.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. 
Згідно з ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У частині 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. 
Частина 1 ст. 205 ЦК України приписує, що правочин може вчинятися в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Інше щодо спору між сторонами законом не встановлено.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому цією статтею; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з ст. 12 згаданого в попередньому абзаці Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 цього ж Закону визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію», розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.
Визначення можливих способів здійснення безготівкових розрахунків повинно відбуватись з дотриманням вимог Закону України «Про платіжні послуги». Відповідно до п. 88 ст. 1 цього Закону, технологічний оператор платіжних послуг - юридична особа, що надає послуги процесингу, клірингу або виконує операційні, інформаційні та інші технологічні функції, пов`язані з наданням платіжних послуг, без залучення коштів за платіжними операціями на свій рахунок. У п. 94 цієї статті зазначено, що фінансова установа, яка має право на надання платіжних послуг, - небанківська фінансова установа, що не має статусу платіжної установи або установи електронних грошей, у порядку, визначеному законом, має право надавати окремі фінансові платіжні послуги. 
Виходячи зі змісту наведених у попередніх 10 абзацах правових норм апеляційний суд виснує, що вищеописаними належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами доведено, що:
- переглядаючи веб-сайт ТОВ «Лінеура Україна», відповідач мав змогу ознайомитися й ознайомився з правилами надання цим Товариством коштів у позику, з інформацією про кредит, вірогідним текстом кредитного договору, з інформацією, передбаченою ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»;
- ОСОБА_1 в порядку ч. ч. 6 та 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» в електронній формі укладено та підписано 26.01.2022 договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2864623 з ТОВ «Лінеура Україна», за умовами якого ним отримано у позику 20000 грн 00 коп. на його картковий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк», користування яким останній здійснює з допомогою платіжної карти № НОМЕР_1 , у сумі 20000 грн 00 коп.;
- ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Росвен Інвест Україна» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за указаним кредитним договором. Укладений останніми договір факторингу не є ні нікчемним, ні недійсним, а тому він підлягає виконанню всіма учасниками правовідносин, що ними породжено;
- доказів повного й належного виконання відповідачем умов кредитного договору, про який йдеться, у справі нема.
Всі доводи апеляційної скарги судом відкидаються як такі, що суперечать встановленим та описаним вище обставинам справи і визначеним відповідно до них правовідносинам. Зокрема, апеляційним судом не встановлено порушення порядку укладення електронного кредитного договору ОСОБА_1 з ТОВ «Лінеура Україна». Дійсність укладення кредитного договору, який є предметом розгляду в даній справі, випливає також з розрахунку заборгованості, з якого вбачається, що відповідач вносив кошти на погашення кредитної заборгованості в загальній сумі 7712 грн 01 коп., яка спрямовувалась позикодавцем на погашення процентів за користування кредитом у визначеному ним розмірі. 
З викладеного випливає, що рішення суду І інстанції підлягає залишенню без змін; його законність і обґрунтованість перевірено у межах доводів апеляційної скарги.
Апеляційний суд вирішує справу як на наданих суду І інстанції доказах, так і на наданих суду апеляційної інстанції доказах, так як всі вони мають виключне значення для справи.
Керуючись ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Підодвірного Тараса Івановича залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2024 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 89 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Головуючий:                                 Судді: