Справа № 308/881/24

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2024                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Сотника Вячеслава Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 березня 2024 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП,
                                        В С Т А Н О В И В:
       Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 березня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених, ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. в дохід держави.
Позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
       Відповідно до постанови, - 09 грудня 2023 о 19 годині 25 хвилин, водій ОСОБА_1 , на дорозі м06, 810 км., керуючи транспортним засобом CHRYSLER, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря нарколога №2358 від 09 грудня 2023 року, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як вбачається з протоколу серії ААБ № 057242, 09 грудня 2023 року о 19 годині 25 хвилин водій ОСОБА_1 на дорозі м06, 810 км., керуючи транспортним засобом CHRYSLER, державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг з круговим рухом, який рухався другорядною дорогою, не надав перевагу в русі транспортному засобу Volkswagen держаний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, в результаті події автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Водій порушив вимоги п.16.11 ПДД, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2021 року в одне провадження об`єднано справи за № 308/881/24 за правопорушення передбачене за ч. 1 ст. 130 КУпАП, № 308/921/24 за правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП - об`єднано в одне провадження та присвоїти справі № 308/881/24.
Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Сотник В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою, яка не відповідає фактичним обставинам справи, винесена з порушенням матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Зазначає, що вказаний протокол не відповідає обставинам справи та вимогам закону. Зазначає, що в діях працівників поліції наявні грубі порушення, зокрема, не було запропоновано ОСОБА_1 пройти тест за допомогою приладу «Драгер», а відразу було запрошено останнього до медичного закладу, чим грубо порушено процедуру освідування особи, тобто огляд проведений з порушенням Інструкції, значить вважається недійсним. Стверджує, що ОСОБА_1 неодноразово усно клопотав працівникам поліції щодо надання можливості у залученні захисника, однак йому було безпідставно відмовлено, чим порушено його права та вимоги ст.268 КУпАП. Посилається на те, що працівники поліції не вели безперервної відеозйомки, що встановлено оглядом відеозапису, тому мали залучатися дві особи в якості понятих. Заперечень щодо притягнення ОСОБА_1  за ст. 124 КУпАП апеляційна скарга не містить.
Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що представником 14.03.2024 через Ужгородський міськрайонний суд подано по вказаній справі апеляційну скаргу на якій проставлено відповідний відтиск печатки із датою 14.03.2024 тобто в межах строку апеляційного оскарження.
01.04.2024 з реєстру судових рішень його представнику стало відомо про те, що Закарпатським апеляційним судом 26.03.2024 винесено постанову якою, апеляційну скаргу повернуто адвокату Сотнику В.М. у зв`язку із пропущеними строками апеляційного оскарження.
У даній постанові мотивовано тим, що адвокатом Сотник В.М. ніби подано апеляційну скаргу поза межами строку тобто 19.03.2024. хоча ним подано в межах строку апеляційного оскарження, а саме 14.03.2024 про що наявна відмітка із наявною датою.
01.04.2024 адвокатом Сотник В.М. подано з даного приводу до Ужгородського міськрайонного суду адвокатський запит та 04.04.2024 отримано відповідь про те, що дійсно ним дану апеляційну скаргу подано 14.03.2024 тобто в межах строку апеляційного оскарження, а не 19.03.2024. Дана подія відбулась у зв`язку із технічною помилкою працівника суду, тобто отримано наручно 14.03.2024, а зареєстровано дану апеляційну скаргу лише 19.03.2024. Просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 , його захисник-адвокат Сотник В.М., потерпілий ОСОБА_2 на розгляд справи не з`явилися. Проте адвокат Сотник В.М. направив клопотання про відкладення розгляду даної справи на інший термін, мотивуючи зайнятістю в іншому судовому засіданні в Перечинському районному суді Закарпатської області. 
Апеляційним судом зазначене клопотання захисника до уваги не приймається, оскільки ним до нього не долучено ніяких підтверджуючих доказів, а також враховуючи тривалий час перебування справи в провадженні суду апеляційної інстанції, так як судовий розгляд справи за клопотанням захисника уже, з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про можливість перегляду постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги захисника-адвоката Сотника В.М., у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП за відсутності учасників судового провадження.
У цьому контексті, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (справа №3236/03 від 03.04.2008), у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності правопорушника чи його представника, апеляційний суд не вбачає.
       Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, проте не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З урахуванням змісту апеляційної скарги, постанова суду першої інстанції в частинні визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не переглядається, оскільки в цій частині не оскаржується.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1  у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вчинення ОСОБА_1  адміністративних правопорушень, крім протоколів про адміністративні правопорушення серії БД №315865 від 09.12.2023 та серії ААБ № 057242 від 09.12.2023 підтверджується:
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 2358 від 09.12.2023 за підписом лікаря КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради - ОСОБА_3 , яким зафіксовано, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;
- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1096818 від 09.12.2023 відповідно до якої ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 126 КУпАП;
- розпискою про залишення транспортного засобу CHRYSLER, державний номерний знак НОМЕР_1  на дорозі м06, 810 км. с. Розівка; 
- довідкою ст.інспектора відділу адміністративної практики УПП у Закарпатській області ДПП ст.лейтенанта поліції Д.Норожнової від 11.12.2023 про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 12.04.2019;
- відеозаписом з боді камер працівників поліції, доданими до протоколу, під час дослідження якого відображена подія, яка мала місце 09.12.2023, яка фіксувалася на бодікамери поліцейських у хронологічній послідовності та іншими матеріалами.
Вказані докази суд першої інстанції вірно визнав належними та допустимими та такими, що в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1  у скоєнні вказаних адміністративних правопорушень, з цим висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейські були упереджені при направленні водія ОСОБА_1  на огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння, при проведенні тестування та складанні щодо ОСОБА_1  протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейські при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли у межах наданих їм повноважень.
Твердження сторони захисту про те,що в діях працівників поліції наявні грубі порушення, зокрема, не було запропоновано ОСОБА_1 пройти тест за допомогою приладу «Драгер», а відразу було запрошено останнього до медичного закладу, чим грубо порушено процедуру освідування особи, тобто огляд проведений з порушенням Інструкції, на переконання апеляційного суду не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки у відповідності до висновку №2358 від 09.12.2023, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря ОСОБА_3 , який проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склав висновок про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння були підстави для фальсифікації вищевказаного висновку щодо останнього, а також для його обмови у перебуванні у такому стані, - у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість вищевказаного лікаря у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги. 

В апеляційного суду відсутні підстави для сумніву у достовірності лікарського висновку, оскільки він зроблений лікарем в межах наданих повноважень, містить необхідні дані щодо особи, стосовно якої проводився медичний огляд, часу та місця їх проведення.

Всупереч доводів сторони захисту, працівники поліції діяли у відповідності до вимог закону, та в законному порядку встановили факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а тому провадження щодо нього не може бути закрите за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Послання сторони захисту в апеляційній скарзі про те, що працівники поліції не вели безперервної відеозйомки, що встановлено оглядом відеозапису, тому мали залучатися дві особи в якості понятих не є слушним, оскільки досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
Враховуючи, що в даному випадку застосовувалися технічні засоби відеозапису, то наявність свідків або понятих в даному випадку не була обов`язковою, що відповідає вимогам ст. 266 КУпАП.
Слід зазначити, що відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення, на відео зафіксовані вся подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім цього, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, й оскарження таких дій та його результатів ОСОБА_1 та його захисником-адвокатом Сотником В.М., а незгода з діями працівників поліції була висловлена ними лише під час розгляду справи в суді, що можна розцінювати, як спосіб захисту ОСОБА_1 .

Не надано й доказів, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість працівників поліції.

Разом з тим, ні ОСОБА_1 , ні стороною захисту не надано жодних відомостей щодо звернення із заявою до відповідних органів з метою ініціювання проведення службової перевірки чи порушення кримінального провадження з приводу незаконності дій працівників поліції, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд відхиляє.

З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735.
Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 неодноразово усно клопотав працівникам поліції щодо надання можливості у залученні захисника, однак йому було безпідставно відмовлено, чим порушено його права та вимоги ст.268 КУпАП, є непереконливими, з огляду на таке.
Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Також, із переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 будь-яких зауважень не висловлював та не ставив питання щодо надання йому адвоката, що свідчить про те, що останній не мав бажання скористатися правовою допомогою адвоката.
Враховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду першої інстанції прийнята з неповним з`ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у постанові суду дійсним обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є безпідставними.
       Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження у суді першої інстанції, яким надана вірна оцінка, не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.
Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, апелянт оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.
Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1  у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.
Адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 в межах санкції, встановленої ч. 1 ст.130 КУпАП, яка є більш серйозною з числа вчинених, з врахуванням вимог ст. 23, ст. 33, ст. 36 КУпАП.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Воловецького районного суду про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною
       Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити адвокату Сотнику Вячеславу Михайловичу, який діє в інтересах  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу адвоката Сотника Вячеслава Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага