ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9678/24 Справа № 201/9663/23 	  	Головуючий у першій інстанції: Католікян М. О. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                         Красвітної Т.П., 
суддів:                                 Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря                 Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про визнання договору укладеним,– 

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 2014 року по 2020 рік сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Відповідачці на праві власності належав автомобіль марки «Toyota» (реєстраційний номер – НОМЕР_1 ). У серпні 2018 року сторони домовились, що відповідачка продасть вказаний автомобіль позивачеві. Позивач продав належний йому автомобіль марки «Renault» і, додавши до вирученої суми додаткові кошти, за 8000,00 дол. США придбав у відповідачки її автомобіль. ОСОБА_2 передала позивачеві два комплекти ключів і ОСОБА_1 почав ним користуватися. У подальшому позивач не зміг зареєструвати право власності на автомобіль, оскільки для цього необхідна була особиста присутність відповідачки, яка ухилилася від оформлення правочину. Тому позивач просив визнати укладеним договір купівлі-продажу автомобіля «Toyota RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова – НОМЕР_2 , 2008 року випуску, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 22 серпня 2018 року. 
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2024 року, з врахуванням ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2024 року про виправлення описки, в задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що відповідачці з 31.03.2009 року належить автомобіль марки «Toyota», модель – RAV4, рік випуску – 2008, тип ТЗ – легковий універсал В, кузов (рама) – НОМЕР_2 , реєстраційний номер – НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 31.03.2009 Дніпропетровським ВРЕР-1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 7). 
22 серпня 2018 року позивач продав належний йому автомобіль «Renault Logan», реєстраційний номер – НОМЕР_4 , 2013 року випуску, за ціною 148787,73 грн, відповідно до копії договору купівлі-продажу від 22.08.2018, оформленого у сервісному центрі №1242 РСЦ МВС в Дніпропетровській області (а.с. 12-13, 35). 
Як зазначає позивач, 22 серпня 2018 року між сторонами було укладено усний договір купівлі-продажу автомобіля «Toyota», модель – RAV4, реєстраційний номер – НОМЕР_1 . 
За положеннями частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Положеннями частини першої статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 632 ЦК України). 
Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилами, встановленими частиною 1 статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України). 
Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову сумую. 
По своїй юридичній суті договір купівлі-продажу є імперативно оплатним. Сторони договору купівлі-продажу можуть домовитися про ціну або про спосіб її визначення, або ж буде застосовуватися механізм передбачений статтею 632 ЦК України.
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 02 вересня 2020 року в справі №757/5252/17-ц. 
Пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.08.1998 №1388 (далі – Порядок), у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, зокрема, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб – нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб – організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.
Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку:
договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках;
укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;
укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;
нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;
договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою;
договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу;
свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати;
рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном;
рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність;
копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин;
довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску;
акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача;
митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери;
договір фінансового лізингу;
акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем. 
Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). 
У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. 
Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Ні суду першої, ні до суду апеляційної інстанцій позивачем не представлено належних та допустимих доказів погодження сторонами усіх істотних умов договору купівлі-продажу автомобіля «Toyota», модель – RAV4, реєстраційний номер – НОМЕР_1 , зокрема, ціни продажу транспортного засобу. 
Як зазначає позивач, у серпні сторони домовились про купівлю-продаж вказаного вище автомобіля за 8000,00 дол. США. Однак, будь-яких доказів на підтвердження наведених доводів позивача суду не  представлено, клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлене. 
Відповідачка не визнає факт укладення з позивачем договору купівлі-продажу автомобіля «Toyota RAV4», реєстраційний номер – НОМЕР_1 ; не визнає досягнення домовленості про відчуження автівки за будь-яку грошову суму; не визнає факту одержання від позивача грошових коштів за купівлю-проваж авто (а.с. 117-123). 
Позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів передачі позивачем та отримання відповідачкою грошових коштів за купівлю вказаного вище автомобіля, зокрема, виписки з особового рахунку, меморіального ордеру (квитанції, платіжної інструкції), письмової розписки, тощо; клопотання про витребування відповідних доказі судом - не заявлено, що підтверджується матеріалами справи, протоколами судових засідань. 
Відсутні також докази направлення позивачем на поштову адресу відповідачки чи адресу електронної пошти, тощо, вимог щодо укладення нею відповідного договору купівлі-продажу з серпня 2018 року та до звернення з даним позовом до суду у серпні 2023 року. 
Долучені позивачем до позовної заяви копії замовлень-нарядів про проведення технічного обслуговування автомобіля «Toyota RAV4» та повідомлення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності від 27.09.2021 підтверджує лише факт експлуатації ним спірного автомобіля та не можуть бути достатніми доказами погодження сторонами й виконання істотних умов договору купівлі-продажу автомобіля (а.с. 15-34).
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову та визнання укладеним 22 серпня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу автомобіля «Toyota RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова – НОМЕР_2 , 2008 року випуску, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. 
Частиною третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Представлений апелянтом «скріншот з повідомленням в месенджері Telegram» із переписки, як зазначає апелянт, між його сином та відповідачкою, - не є належним та допустимим доказом укладення договору позивачем та відповідачкою чи досягнення сторонами домовленості щодо ціни продажу автомобіля, отримання певних коштів відповідачкою (а.с. 179). Крім того, апелянтом не доведено наявність поважних причин неможливості подання «скріншоту з повідомленням в месенджері Telegram» суду першої інстанції.
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підлягає залишенню без змін. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення. 
Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2024 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                Т.П. Красвітна

Судді                                                                        В.С. Городнича
                                                                               
                                                                               М.Ю. Петешенкова