Справа № 132/2796/24 
Провадження № 33/801/935/2024
Категорія: 146 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач: Ковальчук О. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року                                                                     м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її захисником - адвокатом Лисим Олександром Васильовичем, на постанову Калинівського районного суду Вінницької області  від 04 листопада 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2024 року постановою Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Стягнено на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Не погодившись з цією постановою суду, ОСОБА_1 через свого захисника - адвоката Лисого О.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що сформульована у протоколі суть обвинувачення суперечить дійсним обставинам справи, оскільки зазначено, що ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 11.4, 2.3д та п. 16.6 ПДР України. Однак, скаржник звертає увагу на те, що докази, які б підтверджували факт порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортного засобу, майна та стоять в причинному зв?язку з наслідками, та у чому звинувачується відповідно до складеного протоколу про адміністративне правопорушення від 31.08.2024 року та постанови від 04.11.2024 року, не встановлено.
Крім того, скаржник зазначив, що після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 883408 від 31.08.2024 року, передбаченого ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за те, що вона, керуючи автомобілем, не виконала вимог дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», однак, на думку ОСОБА_1 , побачити цього знаку вона не могла, оскільки такий знак не відповідає ДСТУ-4100:2021, а саме не освідчується в темну пору доби та не відповідає кольоровому стандарту.
Між тим, на думку скаржника, пояснення учасників ДТП, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зводяться до того, що причиною виникнення згаданої вище ДТП є порушення вимог п.п. 13.1 ПДР України водієм ОСОБА_2 , оскільки саме ним не було вжито вчасно заходів для зменшення швидкості та зупинки керованого ним транспортного засобу в момент виявлення небезпеки для руху. Скаржник вважає, що наведені обставини судом першої інстанції не взяті судом до уваги.
03 грудня 2024 року на адресу апеляційного суду від захисника ОСОБА_1 - адвоката Бернацького Івана Вікторовича надійшла заява про відкладення розгляду справи та ознайомлення із матеріалами справи, яка мотивована тим, що адвокат станом на момент звернення із вказаною заявою, не ознайомлений у повному обсязі з матеріалами даної справи.
Водночас, під час судового розгляду, адвокату Бернацькому І.В. були надані доступ до матеріалів справи та можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів, після чого захисник ОСОБА_1 повідомив, що необхідність у відкладенні розгляду справи відпала.
Разом з тим, 03 грудня 2024 року на адресу апеляційного суду від захисника ОСОБА_1 - адвоката Лисого Олександра Васильовича надійшло клопотання про призначення автотехнічної експертизи у даній справі.
Розглядаючи подане клопотання, апеляційний суд виходить із такого.
За ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що 16 жовтня 2024 року постановою Калинівського районного суду Вінницької області вже призначалась судова автотехнічна експертиза у даній справі.
За результатом проведення вказаної судової автотехнічної експертизи складено висновок експерта від 22.10.2024 року № СЕ-19/102-24/20791-ІТ, який міститься в матеріалах справи.
Таким чином, оскільки судова автотехнічна експертиза у даній справі вже призначалась, за результатом якої є складений висновок експерта, потреби у проведенні ще одної експертизи немає, відтак у задоволенні поданого клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Лисого О.В. належить відмовити.
Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що у задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін, враховуючи наступне.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Склад адміністративного правопорушення, передбаченого цією статтею є матеріальним, обов`язковою ознакою якого є шкідливі наслідки, в результаті яких заподіюється матеріальна шкода.
Згідно з розділом 33 Правил дорожнього руху (Дорожні знаки), 33.3 Заборонні знаки: п. 3.21 дорожній знак «В`їзд заборонено» - забороняється в`їзд усіх транспортних засобів з метою: запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом; запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8; організації відокремленого в`їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо; запобігання в`їзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 повинен застосовуватися разом з табличкою 7.9; запобігання в`їзду на дороги, що безпосередньо простягаються у межах прикордонної смуги до державного кордону і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон (крім сільськогосподарської техніки, інших транспортних засобів і механізмів, задіяних у провадженні відповідно до законодавства і за наявності відповідних на те законних підстав сільськогосподарської діяльності або інших робіт, ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків, а також транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Держприкордонслужби, ДМС, ДФС, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції й органів прокуратури під час виконання оперативних та службових завдань).
Згідно з п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Положеннями п. 2.3д ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_1 31 серпня 2024 року о 21 год. 30 хв., рухаючись по автомобільній дорозі М-21, 281км, в межах міста Калинівка, Хмільницького району, Вінницької області, та керуючи автомобілем марки «Subaru XV2.0», номерний знак « НОМЕР_1 », будучи неуважною, не виконала вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», в результаті чого виїхала на ділянку дороги з одностороннім рухом, чим своїми діями створила загрозу безпеці дорожнього руху, а саме змусила водія автомобіля марки «Mercedes-Benz», номерний знак « НОМЕР_2 » - ОСОБА_2 змінити швидкість та напрямок руху свого транспортного засобу, внаслідок чого він здійснив зіткнення з іншим автомобілем марки «BMW», номерний знак « НОМЕР_3 », під керуванням водія ОСОБА_3 , від чого автомобіль марки «Mercedes-Benz», по інерції руху здійснив зіткнення із відбійником. 
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби, а саме автомобіль марки «Mercedes-Benz», номерний знак « НОМЕР_2 », та автомобіль марки «BMW», номерний знак « НОМЕР_3 », зазнали механічних пошкоджень. Таким чином, ОСОБА_1 порушила правила дорожнього руху, а саме п. 2.3д ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Це підтверджується наступними доказами.
Протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 883408 від 31.08.2024 року, у якому зафіксовано вказані вище обставини (а.с. 1).
Схемою місця ДТП, яка є додатком до протоколу, в якій зафіксоване місце ДТП із зазначенням її прив`язки, графічно зображено та детально описано післяаварійне розташування транспортних засобів відносно один одного, конкретизовані погодні умови, стан покриття проїзної частини, наявність дорожніх знаків та розмітки, а також перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП (а.с. 2). 
Письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 31.08.2024 року, яка підтверджує, що порушила вимоги дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» (а.с. 5).
Письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 31.08.2024 року, які зазначили, що ОСОБА_1 під час керування автомобілем марки «Subaru XV2.0», номерний знак « НОМЕР_1 », порушила вимоги дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» та своїми діями створила загрозу безпеці дорожнього руху, що і призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 3-4).
Постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2954946 від 31.08.2024 року, згідно з якою ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за те, що вона керуючи автомобілем марки «Subaru XV2.0», номерний знак « НОМЕР_1 », не виконала вимог дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», здійснила рух в зоні дії знаку, де автомобільна дорога має односторонній рух, позначену дорожнім знаком 5.5 (дорога з одностороннім рухом), а саме здійснила рух по зустрічній смузі, чим порушила п. 11.4 ПДР України (а.с. 7).
Висновком експерта від 22.10.2024 року № СЕ-19/102-24/20791-ІТ з якого вбачається, що в даній дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля марки «Subaru XV2.0», номерний знак « НОМЕР_1 », ОСОБА_1 повинна була керуватись дорожнім знаком 3.21 (В`їзд заборонено), який встановлений для запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом (а.с. 51-54).
Листом Державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг у Вінницькій області» від 31.10.2024 року № 01-20-06-1209-2024, згідно якого дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено» був становлений на вищезазначеній ділянці автомобільної дороги (а.с. 40-42).
Досліджені судом докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, підтверджують наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме, порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
За змістом ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
За встановлених фактичних обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що  ОСОБА_1 , порушивши вимоги п. 2.3д ПДР України, не виконавши вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», вчинила за вказаних обставин правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, оскільки її вина підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час її розгляду судом першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги про те, що сформульована у протоколі суть обвинувачення суперечить дійсним обставинам справи, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.
Як зазначалось вище, у протоколі про адміністративне правопорушення ААД № 883408 від 31.08.2024 року зокрема вказано, що водій ОСОБА_1 , рухаючись по автомобільній дорозі та керуючи автомобілем, будучи неуважною, не виконала вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», в результаті чого виїхала на ділянку дороги з одностороннім рухом, чим своїми діями створила загрозу безпеці дорожнього руху. Таким чином, ОСОБА_1 порушила правила дорожнього руху (п. 2.3д ПДР України), що спричинило пошкодження транспортних засобів, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Тобто у зазначеній фабулі протоколу про адміністративне правопорушення чітко виражена об`єктивна сторона правопорушення, яка полягає у тому, що водій  ОСОБА_1 , повинна була дотриматись вимог дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», однак цього не зробила, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
З висновку експерта 22.10.2024 року № СЕ-19/102-24/20791-ІТ, складеного за результатами проведення автотехнічної експертизи, чітко вбачається, що в даній дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля марки «Subaru XV2.0», номерний знак « НОМЕР_1 », ОСОБА_1 повинна була керуватись дорожнім знаком 3.21 (В`їзд заборонено), який встановлений для запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом. 
Відтак, недотримання ОСОБА_1 вимог дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», тобто порушення п. 2.3д ПДР України, спричинило пошкодження транспортних засобів, а зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення, що ОСОБА_1  додатково порушила вимоги п.п. 11.4 та п. 16.6 ПДР України не змінює суті викладених у ньому обставин.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Пункт 1.3 ПДР України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
За п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Встановлення причинно-наслідкового зв`язку як однієї із складових об`єктивної сторони правопорушення є прерогативою органу, який розглядає справу, в даному випадку - суду, який вважає, що порушення ОСОБА_1 вимог дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» перебувало у прямому причинному зв`язку з наслідками у вигляді пошкоджень транспортних засобів, тому висновок суду першої інстанції про її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим.
Будь-які інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, в тому числі про те, що  ОСОБА_1 не могла побачити знаку 3.21 «В`їзд заборонено», оскільки такий знак не відповідає ДСТУ-4100:2021, а також, що причиною виникнення згаданої вище ДТП є порушення вимог п.п. 13.1 ПДР України водієм ОСОБА_2 , сприймаються судом, як спроба уникнення відповідальності, оскільки доказів, які б об`єктивно могли спростувати її винуватість у вчиненні вказаного правопорушення, матеріали справи не містять.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що наявні у справі про адміністративне правопорушення докази є такими, що «поза розумним сумнівом» доводять винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як про це зазначає скаржник у поданій апеляційній скарзі, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що постанова Калинівського районного суду Вінницької області  від 04 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, про що просить скаржник, відсутні.
Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника  ОСОБА_1 - адвоката Лисого Олександра Васильовича про призначення автотехнічної експертизи залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану її захисником - адвокатом Лисим Олександром Васильовичем, залишити без задоволення, а постанову Калинівського районного суду Вінницької області  від 04 листопада 2024 року - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                 О. В. Ковальчук