ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9876/24 Справа № 185/1357/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Зінченко А. С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,
за участю секретаря судового засідання — Панасенко С.С.,

       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі в режимі відеоконференції апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» та представника ОСОБА_1 — адвоката Повалій Олени Василівни на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, - 

ВСТАНОВИЛА:

       В лютому 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на його користь 245 000 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.
       В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 з 12.06.1989 по 11.11.2002 року працював на різних посадах в різних виробничо-структурних підрозділах підприємства ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». 09.04.1993 року на підприємстві під час роботи у відповідача з позивачем стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. Відповідно до п. 11 акту № 35 від 09.04.1993 форми Н-1 07.04.1993 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 отримали наряд на розробку присічки нижньої частини 507 лави на сполученні з 505 ст. штр. В 12.00 хв після БВР і установки тимчасового кріплення ОСОБА_1 ручною лебідкою ТОС-1 стягував кінці металевих верхняків САП-19 паралельно забою присічки кріплення, це було необхідно для нарощування натяжного кріплення присічки. При натягування каната крюк лебідки ТОС-1 відчепився від металевого верхняка, лебідкою яка зірвалась був травмований ОСОБА_1 . В область голови. За час роботи на підприємстві відповідача за позивачем стався ще один нещасний випадок, що підтверджується актом № 56 про нещасний випадок форми Н-1 від 27.09.1998. П.6 акту № 56 вказує на обставини, за яких стався нещасний випадок, а саме: 25.09.1998 в 4 зміну ОСОБА_1 був виданий наряд на пере кріплення 437 збірного штреку під камеру для приводів (ПК 14+6м). Під час збирання покрівлі великий кусок породи обрушився і впав наборг вагонетки УВГ-3,3. Перекидаючись глиба породи одним кінцем вдарила ОСОБА_1 в підборіддя. Отримавши удар в підборіддя, потерпілий був перекинутий на спину, при цьому травмувався головою об арочне кріплення.
       Враховуючи, встановлення стійкої втрати працездатності, інвалідності, що порушило звичне життя, змусило постійно лікуватися, обмежувати свою життєву активність, прикладати значні додаткові зусилля для організації свого життя, з урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості позивач вважає, що з відповідача необхідно стягнути моральну шкоду у сумі 245 000 грн.
       Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.
       Стягнуто з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 , 80 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди без відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.
       В задоволенні іншої частини позовних вимог — відмовлено.
       Стягнуто з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 800 гривень.
       В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення, стягнення з відповідача на користь позивача суми моральної шкоди у розмірі 245 000,00 грн без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
       В апеляційній скарзі ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення, зменшивши розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, внаслідок ушкодження здоров`я до 45 000,00 грн, з утриманням податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
       Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 скористалась своїм правом та подала відзив, в якому просить апеляційну скаргу ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» залишити без задоволення, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 — задовольнити.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та часткове задоволення апеляційної скарги ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» зі зміною оскаржуваного рішення, виходячи з наступного. 
       Судом встановлено та стверджується зібраними у справі доказами, що відповідно до копії трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_1 , 1950 року народження, позивач, з 12.06.1989 по 11.03.2002 працював на різних посадах у різних структурних підрозділах в Приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Павлоградвугілля».
       11.03.2002 позивача було звільнено з займаної посади відповідачем (роботодавцем) за ст.38 КзпП України, за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за віком.
       09.04.1993 року на підприємстві під час роботи у відповідача з позивачем стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. Відповідно до п. 11 акту № 35 від 09.04.1993 форми Н-1 07.04.1993 гроз ОСОБА_1 і гроз ОСОБА_2 отримали наряд на розробку присічки нижньої частини 507 лави на сполученні з 505 ст. штр. В 12.00 хв після БВР і установки тимчасового кріплення ОСОБА_1 ручною лебідкою ТОС-1 стягував кінці металевих верхняків САП-19 паралельно забою присічки кріплення, це було необхідно для нарощування натяжного кріплення присічки. При натягування каната крюк лебідки ТОС-1 відчепився від металевого верхняка, лебідкою яка зірвалась був травмований ОСОБА_4 в область голови. Причини нещасного випадку: «Неправильные приемы ведения работ». Працівник, який допустив порушення законодавства та інших нормативних актів про охорону праці – позивач ОСОБА_1 .
       За час роботи на підприємстві відповідача за позивачем стався ще один нещасний випадок, що підтверджується актом № 56 про нещасний випадок форми Н-1 від 27.09.1998. Відповідно до п.6 акту № 56 зазначені обставини, за яких стався нещасний випадок, а саме: 25.09.1998 в 4 зміну ОСОБА_1 був виданий наряд на перекріплення 437 збірного штреку під камеру для приводів (ПК 14+6м). Під час збирання покрівлі великий кусок породи обрушився і впав наборг вагонетки УВГ-3,3. Перекидаючись глиба породи одним кінцем вдарила ОСОБА_1 в підборіддя. Отримавши удар в підборіддя, потерпілий був перекинутий на спину, при цьому травмувався головою об арочне кріплення. Причини нещасного випадку: «Нахождение пострадавшего в опасной зоне. Нарушение инструкции по охране труда». Працівник, який допустив порушення законодавства та інших нормативних актів про охорону праці – позивач ОСОБА_1 .
       Згідно виписки із акту огляду № 90 від 25.02.1999 року позивачу первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 25% по трудовим каліцтвам, 10% - акт № 35, 15% - акт № 56, дата переогляду 01.03.2000.
       Згідно довідки МСЕК від 15.05.2002 року серії ДНА-01 № 304064 позивачу повторно безстроково визначено 45 % втрати працездатності.
       Згідно довідки МСЕК від 15.05.2002 року серії МСЕ-ДНА-01 № 304064 позивачу первинно безстроково встановлено третю групу інвалідності по трудовому каліцтву з 01.03.2002 року.
       Відповідно до пункту 38 “Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків” (у редакції від 03 жовтня 1997 року, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) право на отримання потерпілим виплат на відшкодування шкоди настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.
       Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з втратою 25% професійної працездатності виникло у ОСОБА_1 25.02.1999 року.
       На час виникнення спірних правовідносин відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, за рахунок роботодавця на підставі рішення суду передбачалось пунктом 11 “Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків”, відповідно до якого моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі: домовленості сторін (власника, профспілкового органу і потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії по трудових спорах; рішення суду.
       Згідно зі статтею 440-1 ЦК УРСР (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.
       У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи, та враховувати засади розумності, виваженості й справедливості.
       Пунктом 11 “Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків” (у редакції від 03 жовтня 1997 року, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від інших будь-яких виплат. 
       Абзац п`ятий пункту 11 Правил щодо встановлення обмеження розміру відшкодування моральної шкоди 150 неоподатковуваними мінімумами доходів громадян незалежно від інших будь-яких виплат було змінено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 1997 року №1100.
       На день розгляду справи апеляційним судом неоподаткований мінімум доходів громадян становить 17,00 грн, тобто максимальний розмір відшкодування дорівнює 2550,00 грн (17,0 грн х 150).
       Отже, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, треба враховувати встановлені законодавством обмеження максимального та мінімального розмірів відшкодування моральної шкоди, які були передбачені Правилами на день установлення потерпілому стійкої втрати професійної працездатності, при цьому також враховувати засади розумності, виваженості й справедливості.
       Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №212/2469/16.
       Враховуючи викладене, доводи представника позивача є безпідставними, а визначений місцевим судом розмір моральної шкоди у сумі 80000,00 грн є значно завищеним. 
       Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що в апеляційній скарзі ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» просить змінити рішення місцевого суду та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду, внаслідок ушкодження здоров`я, у сумі 45000,00 грн з утриманням податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
       Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).
       Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши тяжкість ушкодження здоров`я позивача, яке пов`язано з нещасним випадком на підприємстві, у зв`язку з чим, актом огляду від 25.02.1999 року ОСОБА_1 первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності та довідкою МСЕК від 15.05.2002 серії ДНА-01 № 304064 позивачу повторно безстроково визначено 45 % втрати працездатності та безстроково встановлено третю групу інвалідності по трудовому каліцтву з 01.03.2002; приймаючи до уваги стан здоров`я позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у повсякденному житті, необхідність реабілітації, глибину, інтенсивність, тривалість фізичних та душевних страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках; враховуючи зміст вимоги апеляційної скарги ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та визнання відповідачем права позивача на одержання компенсації моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у розмірі 45 000,00 грн, - колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я у розмірі 45 000,00 грн.
       Разом з тим, доводи відповідача про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів є необґрунтованими, з огляду на наступне.
       Згідно правових висновків Верховного Суду, питання щодо оподаткування чи неоподаткування сум, які за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, заподіяних платникові податків внаслідок спричинення шкоди здоров`ю, регламентуються тим законодавством, яке діяло на час заподіяння шкоди (постанова Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №180/683/13-ц, від 21 червня 2022 року у справі №599/645/21).
       Судом встановлено, що у даній справі позивачу згідно виписки із акту огляду № 90 від 25.02.1999 року первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 25% по трудовим каліцтвам.
       Так, згідно п. “л” ч. 1 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України “Про прибутковий податок з громадян” №13-92 від 26 грудня 1992 року, в редакції від 12.01.1999, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин (25.02.1999), до сукупного оподатковуваного доходу, одержаного громадянами в період, за який здійснюється оподаткування, не включаються суми, одержувані працівниками на відшкодування шкоди, заподіяної їм каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ними трудових обов`язків, а також у зв`язку із втратою годувальника. 
       Отже, враховуючи викладене, визначена судом сума моральної шкоди у розмірі 45 000,00 грн підлягає стягненню без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.
       За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
       Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ “Про судовий збір” від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
       За положеннями частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
       Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, оскаржуване рішення також необхідно змінити в частині розміру стягнутого з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь держави судового збору, з 800,00 грн на 449,82 грн.
       Судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги підлягають компенсації відповідачу за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, пропорційно задоволеним позовним вимогам, у розмірі 635,88 грн.
       Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні апеляційної скарги позивача, часткового задоволення апеляційної скарги відповідача та часткової зміни оскаржуваного рішення.
       Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

                                               ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Повалій Олени Василівни - залишити без задоволення. 
       Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» – задовольнити частково. 
       Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2024 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, у розмірі 80 000,00 грн без відрахування податків та інших обов`язкових платежів – змінити; визначити відшкодування моральної шкоди, яке підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 , у розмірі 45 000, 00 без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.
       Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2024 року в частині розміру стягнутого з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь держави судового збору – змінити з 800 грн на 449,82 грн.
       В іншій частині рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2024 року – залишити без змін.
       Приватному акціонерному товариству «ДТЕК Павлоградвугілля» компенсувати за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги, пропорційно задоволеним позовним вимогам, у розмірі 635,88 грн.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

       Головуючий:                                                 В.С. Городнича

       Судді:                                                                 М.Ю. Петешенкова

                                                                        Т.П. Красвітна