РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 року 
м. Рівне

Справа № 569/16352/23
Провадження № 22-ц/4815/801/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді : Гордійчук С. О.,
суддів: Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М., 

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Моторно (транспортне) страхове бюро України

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника Моторно (транспортне) страхове бюро України ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 травня 2024 року, ухваленого в складі судді Гордійчук І.О., дата складання повного тексту рішення не вказана, у справі № 569/16352/23,

в с т а н о в и в :
У серпні 2023 року  ОСОБА_1 звернувся з позовом до Моторно (транспортне) страхове бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 квітня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Моторно (транспортне) страхове бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: ОСОБА_3 відмовлено. 
29 квітня 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь позивача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 травня 2024 року в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Моторно (транспортне) страхове бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат – відмовлено.
В поданій на ухвалу апеляційній скарзі представник відповідача вказує на її незаконність, оскільки судом порушено норми процесуального права. Також зазначає, що судом не враховано правові висновки Верховного Суду з даного питання та те, що надання акту виконаних робіт представником відповідача є надмірним формалізмом.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції цим вимогам відповідає.
Встановлено, що ОСОБА_2 має повноваження представляти інтереси МСТБУ на підставі довіреності № 6-01/152 від 19.12.2023 року, яка видана та підписана генеральним директором.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частин 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з частинами першою та другою статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно із частинами першою та другою статті 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.
Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.
Частинами першою, другою, третьою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Правила подання до закінчення судових дебатів у справі доказів на підтвердження понесених сторонами судових витрат встановлюються у випадку, коли справа слухається у відкритому судовому засіданні. В іншому випадку, коли справа призначається до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін для вирішення судом питання розподілу судових витрат у справі достатнім буде зазначити про ці докази у прохальній частині апеляційної скарги або ж надати їх протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови попередження про це до прийняття рішення по суті (постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 620/2936/20).
У додатковій постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 910/9111/17 вказано, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів.
У постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 643/3720/15-ц (провадження № 61-18762св19) зазначено, що, враховуючи відсутність у заяві переліку витрат, про відшкодування яких йдеться, незаявлення до закінчення судових дебатів про відшкодування судових витрат та неподання особою заяви про намір подати докази на підтвердження судових витрат після ухвалення судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відшкодування витрат. 
Із матеріалів справи вбачається, що до закінчення судових дебатів будь яких клопотань щодо стягнення витрат на правову допомогу представником відповідача не заявлялося. Лише до відзиву було приєднано довіреність № 6-01/152 від 19.12.2023 року, посвідчення адвоката № 11030/10 від 13.02.2023 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 11030/10 від 13.02.2023 року, договір № 4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 року про надання послуг в сфері права, додаткову угоду до договору про надання послуг в сфері права № 4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 року, додаткову угоду № 996 до договору про надання послуг в сфері права № 4.1/12-10/2021 від 12.10.2021. Рішення суду проголошено 18 квітня 2024 року (повний текст складено 23.04.2024 року).
Відповідно до пунктів 4, 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що до закінчення судових дебатів у справі відповідач не зробив відповідну заяву, що є порушенням вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 
Обставини, на які посилається відповідач у апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 270, 368, 369, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника Моторне (транспортне) страхове бюро України Гусєва П.В. залишити без задоволення.
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 травня 2024 року залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 10 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя: Гордійчук С.О.

Судді: Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.