ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року	                        Львів	Справа № 300/6550/23 пров. № А/857/25069/23 	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Ільчишин Н.В., Шевчук С.М.
розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції з розгляду апеляційної скарги Міського голови міста Тисмениця Градюк Тетяни Володимирівни, 
на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року (суддя – Микитюк Р.В., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту – не зазначено), 
в адміністративній справі №300/6550/23 за позовом ОСОБА_1 до Міського голови міста Тисмениця Градюк Тетяни Володимирівни, 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,

                                                           встановив: 

У вересні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача міського голови Тисменицької міської ради ОСОБА_2 , в якому просив: 1) визнати протиправною бездіяльність міського голови Тисменицької міської ради ОСОБА_2 щодо надання запитуваної інформації у депутатському зверненні депутата Тисменицької міської ради VIII скликання ОСОБА_1 від 26.06.2023 №10; 2) зобов`язати міського голову Тисменицької міської ради ОСОБА_2 повторно розглянути депутатське звернення депутата Тисменицької міської ради VIII скликання ОСОБА_1 від 26.06.2023 №10 та надати запитувану у ньому інформацію.
Відповідач подав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.11.2023 позов задоволено частково. Зобов`язано міського голову Тисменицької міської ради ОСОБА_2 повторно розглянути депутатське звернення депутата Тисменицької міської ради VIII скликання ОСОБА_1 від 26.06.2023 №10. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Тисменицької міської ради на користь ОСОБА_1 частину судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 536,80 грн.. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в частині задоволених позовних вимог. За результатами апеляційного розгляду апелянт просив частково скасувати оскаржене рішення суду від 09.11.2023 в частині задоволених позовних вимог та винести рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, залишивши без змін оскаржене рішення суду. 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2024 року апеляційну скаргу Міського голови міста Тисмениця ОСОБА_2 – залишено без задоволення. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року в адміністративній справі №300/6550/23 за позовом ОСОБА_1 до Міського голови міста Тисмениця Градюк Тетяни Володимирівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій – залишено без змін. 
Також 13.11.2023 до суду першої інстанції від представника позивача надійшла заява, в якій просив ухвалити додаткове судове рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 з відповідача витрати на професійну правничу (правову) допомогу. 
Відповідач заперечив щодо стягнення в користь позивача витрат на правничу допомогу. 
Додатковим рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.11.2023 заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу у справі - задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Тисменицької міської ради на користь ОСОБА_1 частину витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.. 
З цим додатковим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. За результатами апеляційного розгляду апелянт просив скасувати оскаржене додаткове рішення суду від 23.11.2023 в частині задоволення cтягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача на додаткове рішення суду, у якому просить апеляційну скаргу відхилити, додаткове рішення залишити без змін. 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2024 року апеляційну скаргу Міського голови міста Тисмениця ОСОБА_2 – залишено без задоволення. Додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року в адміністративній справі №300/6550/23 за позовом ОСОБА_1 до Міського голови міста Тисмениця Градюк Тетяни Володимирівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій – залишено без змін. 

18.06.2024 на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення на користь позивача 2000,00 грн витрат на правничу допомогу, понесених під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції. 
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та підстави поданої заяви щодо відшкодування витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції та додані матеріали, зазначає наступне. 
Відповідно до частин 1, 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 
Згідно ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. 
Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
Статтею 143 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу. 
Статтею 252 КАС України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 
Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що разом із відзивом на апеляційні скарги відповідача позивачем було заявлено клопотання про вирішення питання щодо розподілу судових витрат, понесених ОСОБА_1 під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції. На підтвердження вказаних витрат додано ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом  Шургот Оксаною Василівною, акт приймання-передачі наданих послуг від 26.03.24, квитанцію №487336 серії ААС від 26.03.2024 про оплату послуги – правнича допомога по справі №300/6550/23 вартістю 2000,00 грн (а.с. 124, 125, 127). 
Також в матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги 2-22/23 від 14.09.2023 (а.с. 53). 
Відповідач подав до суду апеляційної інстанції заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, у якому просив у стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовити (а.с. 128). 
Колегія суддів враховує, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2024 року не вирішувалось питання про відшкодування позивачу судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції. Тому, відповідну заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у зв`язку із апеляційним розглядом цієї адміністративної справи слід вирішити шляхом ухвалення додаткового судового рішення. 
Вирішуючи по суті заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 2000,00 грн, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що вказана заява є частково обґрунтованою, з врахуванням наступного. 
Відповідно до ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. 
Згідно ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України). 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України). 
Отже, наведеними вище правовими нормами встановлено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до п.4 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 
Тобто, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво, та інші види адвокатської діяльності. 
Згідно п.9 ст.1 цього Закону, представництво – вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. 
Інші види правової допомоги – види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). 
Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є, зокрема: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до ст.17 Закону України №3477- IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. 
У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V). 
У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями). 
Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору. 
У розглядуваній справі колегія суддів враховує, що звертаючись до суду із заявою від 17.06.2024 про ухвалення додаткового рішення у справі з вирішення питання розподілу судових витрат, понесених ОСОБА_1 під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції у сумі 2000,00 грн, як наводилось вище, позивач додав до неї у межах 5-денного строку з дня винесення постанови наступні документи в електронних копіях: 1) ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом  Шургот Оксаною Василівною, акт приймання-передачі наданих послуг від 26.03.24, квитанцію №487336 серії ААС від 26.03.2024 про оплату послуги – правнича допомога по справі №300/6550/23 вартістю 2000,00 грн. Також до суду першої інстанції попередньо було подано договір про надання правової допомоги 2-22/23 від 14.09.2023. 
Так, відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 26.03.2024 року під час апеляційного провадження Клієнту - ОСОБА_1 полягала у підготовці та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.11.2023 року та на додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.11.2023 року по справі №300/6550/23 (2 год) - 2000,00 грн.. 
Згідно цього акта приймання-передачі наданих послуг надана правова допомога ОСОБА_1 із затраченим загальним часом на виконання роботи становить 2 год. (вартість 1 год. - 1000,00 грн.). 
Послуги за актом у сумі 2000,00 грн. були сплачені, що підтверджується платіжною інструкцією. 
Надаючи оцінку наданим доказам щодо понесених позивачем витрат на надану правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 2000,00 грн., колегія суддів зауважує, що такий розмір не є у вказаному обсязі співмірним та обґрунтованим зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). 
Так, суд апеляційної інстанції враховує, що дана справа не є справою складною і не потребує значних витрат зусиль та часу для формування правової позиції з огляду на досить обмежену законодавчу базу щодо правовідносин, які склалися, а тому у позивача не виникало складності підготувати та подати до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача на основне і додаткове рішення. Доводи позивача у відзиві фактично повторюють зміст доводів позовної заяви. 
Водночас, взявши до уваги принцип співмірності, заперечення відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України, колегія суддів вважає, що обсяг наданої стороні позивача професійної правничої допомоги у вказаній справі складає не більше 1000 грн., із затраченим часом не більше однієї години (1000 грн. х 1 годину) (послуга – підготовка та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу відповідача на рішення суду від 09.11.2023 та на додаткове рішення суду від 23.11.2023 у справі №300/6550/23, що є співмірними і обґрунтованими у вказаній справі. 
З врахуванням встановленого та наведених правових норм колегія суддів формує висновок про те, що з Тисменицької міської ради, яку очолює міський голова ОСОБА_2 , на користь позивача підлягає стягненню фактична вартість витрат адвоката в суді апеляційної інстанції у розмірі 1000 грн.. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 134, 139, 143, 252, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                           постановив:  

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції – задоволити частково. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тисменицької міської ради (код ЄДРПОУ 04356165) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції у сумі 1000 (однієї тисячі) гривень 00 копійок. 
У задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1 щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції – відмовити. 
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	С. М. Шевчук