УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2024 року
м. Київ
Справа № 461/11173/13-к
Провадження № 51-7072 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_4» - ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року,
установив:
Відповідно до змісту оскаржуваного судового рішення:
-       ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30 вересня 2013 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора відділу слідчого управління прокуратури Львівської області;
-       ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 19 березня 2018 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вказаної ухвали слідчого судді;
-       ухвалою Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, скасовано вказану ухвалу суду першої інстанції та провадження направлено на новий судовий розгляд.
03 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд постановив ухвалу, якою відмовив у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року.
Не погоджуючись із цим судовим рішенням, посилаючись на рішення Конституційного суду України від 10 квітня 2024 року № 5-р(II)/2024 щодо відповідності Конституції України(конституційності) окремого припису ч. 1 ст. 459 КПК України, ОСОБА_4 вказує, що суд апеляційної інстанції відмовляючи у відкритті провадження позбавив його права доступу до суду.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучену до неї копію оскаржуваного судового рішення, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів наведених у скарзі ОСОБА_5 не вбачається, з огляду на таке.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 464 КПК України, не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам статті 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнається, зокрема, штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок, а також інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність судового рішення, що належить переглянути. 
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, представник ФГ «ОСОБА_5» - ОСОБА_4 звернувся до Львівського апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, в якій просив ухвалу Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нову, задовольнивши його апеляційну скаргу повністю. 
Суддя апеляційного суду, перевіривши заяву ОСОБА_4 , встановив, що останній порушує питання про скасування ухвали Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року, посилаючись на рішення Конституційного суду України від 10 квітня 2024 року № 5-р(II)/2024 як на нововиявлену обставину. 
Проте наведені заявником обставини не відносяться до підстав, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України, для можливості здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами. Тому, керуючись вимогами ч. 2 ст. 464 КПК України, суддя апеляційного суду постановив ухвалу, якою відмовив у відкритті провадження.
Мотивуючи своє рішення апеляційний суд зазначив, що процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. 
Тобто, суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути. 
Колегія суддів касаційного суду погоджується із мотивами наведеними в ухвалі апеляційного суду та вважає доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про порушення його права на доступу до суду безпідставними. 
Ухвала Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року є законною, обґрунтованою і належно вмотивованою, підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на вказане судове рішення колегія суддів не вбачає. 
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_4» - ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                                  ОСОБА_2                                          ОСОБА_3