Окрема думка судді ОСОБА_1 
до постанови колегії суддів
Касаційного кримінального суду Верховного Суду
від 22 жовтня 2024 року 
у справі № 629/2438/23
 
1. Я не погодився з більшістю колегії, яка залишила в силі ухвалу апеляційного суду, який скасував застосування статті 75 КК до покарання, призначеного засудженому.
2. Суд першої інстанції навів підстави, з яких вважав за можливе звільнити засудженого від відбування покарання у виді позбавлення волі, за умови, що він не вчинить нового злочину і буде виконувати встановлені судом вимоги.
3. Апеляційний суд не погодився з судом попередньої інстанції з мотивів, які, на мій погляд, суперечать як закону, так і судовій практиці.
4. Суд виключив щире каяття засудженого, визнане судом першої інстанції, пославшись на те, що «факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак матеріали кримінального провадження не містять даних про намагання засудженим відшкодувати завдані злочином збитки, бажання виправити наслідки вчиненого». 
5. Цей підхід не лише не ґрунтується на вимогах закону, але і прямо суперечить практики цього Суду, який неодноразово зазначав, що відсутність добровільного відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не перешкоджає застосуванню статті 69?1 КК, коли такі збитки або шкоду не заподіяно, хоча умови застосування цієї статті більш жорсткі, ніж умови застосування статті 75 КК.[1]
6. Апеляційний суд не лише не взяв цю практику до уваги, але навіть не вказав, у спричиненні яких наслідків обвинувачувався засуджений і які дії він мав можливість вчинити для їх усунення.
10. Посилання апеляційного суду на вчинення злочину в умовах збройної агресії також суперечить закону. «Ухилення від призову» є злочином лише «під час мобілізації», що само по собі означає наявність воєнного стану або особливого періоду. Тому обставина, на яку послався апеляційний суд, вже врахована законодавцем при визначенні складу злочину та міри покарання, і не може братися до уваги у питанні про можливість звільнення від покарання з випробуванням.
11. Також законодавець врахував і необхідність відповісти на суспільні очікування, передбачивши відповідне покарання. У той же час законодавець не вважав за необхідне виключити для цієї категорії злочинів можливість звільнення від покарання з випробуванням, залишивши вирішення цього питання на розсуд суду у конкретних справах.
11. Крім того, судді мають проявляти стійкість до будь-якого тиску, у тому числі тиску суспільної думки або медіа, і вирішувати справи лише на підставі встановлених фактів і закону, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи або публічну критику[2]. Тому посилання апеляційного суду на «суспільний резонанс» як на обставину, яка спонукає прийняти рішення, суперечить цим принципам. 
11. Я не можу погодитися з тим, що рішення апеляційного суду, яке цілковито ґрунтується на неправильному тлумаченні і застосуванні кримінального закону, може бути підтримано Верховним Судом.

Суддя                                                                         ОСОБА_2 

[1] Постанови від 22 червня 2023 року у справі № 953/22223/21, від 08 листопада 2023 року у справі № 645/4180/17, від 26 грудня 2023 року у справі № 378/256/20, від 19 червня 2024 року у справі № 496/2594/23, від 11 липня 2024 року у справі № 495/6756/23

[2] https://zakon.rada.gov.ua/rada/show/n0001415-13#Text , https://zakon.rada.gov.ua/rada/show/n0001415-24#Text