ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/143/24  Номер провадження 22-ц/814/2861/24	Головуючий у 1-й інстанції Нагорна Н. В.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Панченка О.О., Триголова В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», в інтересах якого діє представник – адвокат Ушакевич Марина Петрівна, на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 08 травня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог 
У січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Профіт Капітал») звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначено, що 19 червня 2019 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 2521667 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаних у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до пункту 2 договору кредиту, кредитодавець надає позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 9000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми позики. Сторони визначили, що строк позики (строк договору) складає 22 дні, із відповідною базовою процентною ставкою 1,60% в день та розміром акційних процентів 1,36% в день. Сторонами відповідно до умов пункту 2 договору визначено, що розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки договору) складають 2,70% в день. Кредитодавець на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 9000,00 грн строком на 22 дні, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом з іншими платежами згідно з умовами цього договору. 
Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував та не виконав. У зв`язку з неповерненням заборгованості за договором кредиту та відповідно до розрахунку заборгованості за договором №2521667 від 19 червня 2019 року станом на 14 січня 2020 року (дата відступлення права вимоги) становить 34081,00 грн, яка складається із: заборгованості за основним боргом - 9000,00 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами - 3118,00 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику - 21963,00 грн.
Позивач зазначає, що 03 квітня 2017 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 03042017, відповідно до пункту якого первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти. Пунктом 4.1. договору факторингу визначено, що право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі, наведеної в додатку №3 до цього договору. 
14 січня 2020 року між сторонами за договором факторингу було підписано реєстр прав вимоги № 89, відповідно до якого право вимоги за договором позики №2521667 від 19 червня 2019 року перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Так, право вимоги за договором кредиту перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за реєстром передачі прав вимоги № 89, починаючи з 14 січня 2020 року.
З огляду на зазначене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 41960,84 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 9000,00 грн; заборгованості за процентами - 3118,00 грн; заборгованості за процентами на прострочену позику - 21963,00 грн; 3% річних - 2162,51 грн; інфляційних втрат - 5717,33 грн; суму сплаченого судового збору в розмірі 2481,00 грн, а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 08 травня 2024 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» не перейшло право вимоги за договором позики № 2521667 від 19 червня 2019 року, а тому його права не порушені, і, як наслідок, не підлягають судовому захисту.
Позиції учасників справи
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
З рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 08 травня 2024 року не погодилося ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та оскаржило його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу.
У поданій апеляційній скарзі позивач прохав суд скасувати рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 08 травня 2024 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що додатковою угодою №1 до договору факторингу №03042017 від 03 квітня 2017 року сторонами такого правочину було узгоджено, що укладений договір продовжується на період по 31 грудня 2018 року, а в подальшому на кожен наступний календарний рік, а тому на момент підписання реєстру прав вимоги №89 від 14 січня 2020 року договір факторингу діяв.
Сторони за договором факторингу не обмежені в праві здійснювати відступлення прав вимоги за договором, котрі було укладено після підписання самого договору факторингу. Так, відповідно до умов договору факторингу, сторони визначили, що перехід права вимоги за договорами позики (договорами кредиту) відбуваються в момент підписання самого реєстру прав вимоги, що не було враховано місцевим судом під час розгляду справи. 
Щодо відзиву на апеляційну скаргу
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Щодо розгляду справи без виклику сторін
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що ціна позову становить 41960,84 грн та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7, та статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження. 
Встановлені обставини справи
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 червня 2019 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №2521667, шляхом обміну електронними повідомленнями та прийманням (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом), що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с. 07-08).
Відповідно до пункту 2 договору позики позикодавець надає позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 9000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики. Сторони визначили, що строк позики (строк договору) складає 22 дні, із відповідною базовою процентною ставкою 1,60% в день та розміром акційних процентів 1,36% в день. Розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки договору) складають 2,70% в день.
На підтвердження факту надсилання позикодавцем позичальнику грошових коштів, до місцевого суду подано повідомлення ТОВ «ФК «Фінекспрес» про успішний переказ на карту № НОМЕР_1 , номер платежу 6369655966452951201620289, грошових коштів у розмірі 9000,00 грн (а.с.19).
03 квітня 2017 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 03042017, відповідно до пункту 2.1 якого первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених договором. Пунктом 4.1. договору факторингу визначено, що право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі, наведеної в додатку №3 до цього договору. Крім того, в пункті 1.4. дано визначення поняття «право вимоги», а саме, що це означає всі права первісного кредитора за кредитними договорами, в тому числі, права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (а.с. 29-32).
Додатковою угодою №1 до договору факторингу №03042017 від 03 квітня 2017 року, що датована 28 грудня 2017 року, внесено зміни та викладено пункт 8.2 договору факторингу №03042017 від 03 квітня 2017 року у наступній редакції: «Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 8.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2017 року. Якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін письмово не повідомить іншу про намір розірвання договору, договір продовжується на період по 31 грудня 2018 року, а в подальшому на кожен наступний календарний рік» (а.с. 36).
Згідно копії витягу з реєстру прав вимоги № 89 від 14 січня 2020 року за договором факторингу № 03042017 від 03 квітня 2017 року, право вимоги за договором позики №2521667 від 19 червня 2019 року перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на загальну суму заборгованості 34081,00 грн, що складається із: суми заборгованості за тілом - 9000,00 грн, суми заборгованості по процентам за користування - 3118,00 грн, суми заборгованості по простроченим процентам за користування - 21963,00 грн (а.с. 37).
Згідно наданого до місцевого суду розрахунку заборгованості за кредитом, загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 34081,00 грн та складається із: суми заборгованості за тілом - 9000,00 грн, суми заборгованості по процентам – 25081,00 грн. Також позивачем здійснено розрахунок нарахувань 3% річних та інфляційних втрат (а.с. 24-26).
Позиція апеляційного суду
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 зазначено, що договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги. Порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно до статті 203 ЦК України зумовлює його недійсність.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 03 квітня 2017 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 03042017, відповідно до пункту 2.1 якого первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених договором. Пунктом 4.1. договору факторингу визначено, що право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі, наведеної в додатку №3 до цього договору. 
Крім того, в пункті 1.4. наведено визначення поняття «право вимоги», а саме, що це означає всі права первісного кредитора за кредитними договорами, в тому числі, права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Додатковою угодою №1 до договору факторингу №03042017 від 03 квітня 2017 року, що датована 28 грудня 2017 року, внесено зміни та викладено пункт 8.2 договору факторингу №03042017 від 03 квітня 2017 року у наступній редакції: «Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 8.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2017 року. Якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін письмово не повідомить іншу про намір розірвання договору, договір продовжується на період по 31 грудня 2018 року, а в подальшому на кожен наступний календарний рік».
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
З огляду на відсутність у матеріалах справи доказів розірвання вказаного договору факторингу, то колегія суддів вважає, що його дія, з урахуванням положень додаткової угоди, продовжилася, а відповідно, поширилася й на укладений між відповідачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики, що не спростовано учасниками справи.
Оскільки поза увагою місцевого суду залишилися норми додаткової угоди №1 до договору факторингу №03042017 від 03 квітня 2017 року щодо періоду дії останнього, враховуючи норми статті 1078 ЦК України, а також беручи до уваги момент переходу права вимоги, колегія суддів вважає доведеним факт, що до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право вимоги за договором позики № 2521667 від 19 червня 2019 року.
Однак, звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прохало суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики №2521667 від 19 червня 2019 року в загальному розмірі 41960,84 грн.
Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно з приписами статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За правилами частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням наведеного, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, місцевий суд був зобов`язаний власні процесуальні дії належним чином обґрунтувати (мотивувати), враховуючи при цьому, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Процес доведення полягає в обґрунтуванні того, що певні дії або події неодмінно мають своїми наслідками настання інших дій або подій, при цьому обставини вважатимуться встановленими за умови, що настання таких наслідків не є вірогідним, а є обов`язковим за таких обставин та за таких умов.
Згідно із частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог - покладається на відповідача.
На підтвердження факту наявності кредитної заборгованості позивачем подано до місцевого суду довідку про перерахування на карту № НОМЕР_1 , номер платежу 6369655966452951201620289, грошових коштів у розмірі 9000,00 грн, а також розрахунок заборгованості, натомість будь-яких інших доказів матеріали справи не містять. 
Колегія суддів зауважує, що на підставі наданої позивачем довідки неможливо встановити достовірність факту перерахування кредитодавцем грошових коштів позичальнику, оскільки така довідка не містить будь-яких персональних даних відповідача, а також факту зарахування спірних коштів на рахунок останньої.
У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 752/17604/15-ц зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаним положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постанові від 13 травня 2020 року по справі №219/1704/17, суд в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем має враховувати, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.
Так, позивач у цій справі не довів належними і допустимими доказами факту надання відповідачу кредитних коштів, тобто виконання фінансовою установою належним чином своїх обов`язків, та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а тому суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Профіт Капітал», однак помилився в мотивах такої відмови.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 2, 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Враховуючи наведене, апеляційна скарга ТОВ «ФК «Профіт Капітал», в інтересах якого діє представник – адвокат Ушакевич М.П.,підлягає частковому задоволенню, а рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 08 травня 2024 року - зміні, з викладенням її мотивувальної частини в редакції даної постанови.
Оскільки місцевий суд дійшов до правильного по суті рішення, то рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 08 травня 2024 року в резолютивній частині щодо відмови у задоволенні позову слід залишити без змін.
Щодо судових витрат
За правилами частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове судове рішення, він відповідно, змінює розподіл судових витрат.
Оскільки суд апеляційної інстанції змінює судове рішення в частині мотивів, не скасовуючи рішення суду, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні. 

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», в інтересах якого діє представник – адвокат Ушакевич Марина Петрівна – задовольнити частково.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 08 травня 2024 року – змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови. 

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 08 травня 2024 року в резолютивній частині щодо відмови у задоволенні позову - залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2024 року.

Головуючий                                                                                В.П. Пікуль 

Судді                                                                                        О.О. Панченко

                                                                                       В.М. Триголов