ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" грудня 2024 р.           Справа№ 910/6129/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тищенко О.В.
суддів:            Тарасенко К.В. 
          Тищенко А.І. 

при секретарі судового засідання Сабалдаш О.В.
за участі представників сторін згідно з протоколом судового засідання від 05.12.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 (повний текст складено 23.07.2024) 

у справі №910/6129/24 (суддя Ягічева Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранітгруп Україна»
до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр управління промисловістю»
про стягнення 349   076,06 грн та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранітгруп Україна» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення попередньої оплати у розмірі 349 076,06 грн та зобов`язання відповідача передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Гранітгруп Україна» підписані та оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» видаткові накладні №РЕА-118 від 07.02.2022 на суму 6 155,75 грн, №РЕА-180 від 18.02.2022 на суму 41 976,92 грн, №РЕА-193 від 21.02.2022 на суму 38 372,86 грн, №РЕА-211 від 22.02.2022 на суму 38 441,94 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч взятим на себе зобов`язанням за договором поставки №ЦУП-02/0005/21 від 05.01.2021 в обумовлений строк відповідач у повному обсязі не поставив ТОВ «Гранітгруп Україна» товар на суму 349 076,06 грн та не повернув видаткові накладні позивачу.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 у справі №910/6129/24   позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця»   в особі Філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранітгруп Україна»  попередню оплату у розмірі 349  076, 06 грн та 8  264, 14 грн - судового збору. Зобов`язано Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Гранітгруп Україна» підписані та оформлені відповідно до вимог   Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»   видаткові накладні №РЕА-118 від 07.02.2022 на суму 6 155,75 грн, №РЕА-180 від 18.02.2022 на суму 41 976,92 грн, №РЕА-193 від 21.02.2022 на суму 38 372,86 грн, №РЕА-211 від 22.02.2022 на суму 38 441,94 грн.
Не погодившись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Українська залізниця»   в особі Філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця»   звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 у справі №910/6129/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/6129/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Вовк І.В. судді: Сибіга О.М., Гончаров С.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.08.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/6129/24. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 у справі № 910/6129/24.
05.09.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/6129/24.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2024, розгляд справи призначено на 23.10.2024.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2024 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А. у відрядженні.
Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/6129/24 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Вовк І.В., судді Сибіга О.М., Станік С.Р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2024 прийнято справу №910/6124/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2024   визначено колегією суддів.
В судовому засіданні, призначеному на 23.10.2024, оголошено перерву до 19.11.2024.
У зв`язку з тим, що рішенням Вищої ради правосуддя від 31.10.2024 звільнено суддю ОСОБА_1 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 13.11.2024 у справі №910/6129/24 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко   О.В., судді: Тарасенко К.В., Тищенко А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2024 прийнято справу №910/6129/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко   О.В., судді: Тарасенко К.В., Тищенко А.І. Розгляд справи №910/6129/24 призначено на 05.12.2024.
У судове засідання 05.12.2024 з`явились представники позивача та відповідача.
У відповідності до  ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.
Відповідно до частини 2  статті 509 Цивільного кодексу України  зобов`язання виникають з підстав, встановлених  статтею 11 цього Кодексу.
Згідно із  статтею 11 Цивільного кодексу України  цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною першою  статті 626 Цивільного кодексу України  визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із ч. 1 ст.  173, абз. 4 ч. 1 ст.  174, ч. 1 ст.  175, ч. 1,  7  ст.  179 Господарського кодексу України  цивільно-правові зобов`язання, що виникли між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності на підставі господарського договору, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарсько-договірним зобов`язаннями та регулюються  Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених  ГК України, а господарські договори укладаються за правилами, встановленими  ЦК України  з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Зобов`язання, в силу вимог статей  526,  525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у  т. 193  Господарського кодексу України.
Згідно з частиною першою  статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною другою  статті 530 Цивільного кодексу України  встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, 05.01.2021 між Філією «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (постачальник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранітгруп Україна» (покупець, позивач) укладено договір поставки №ЦУП-02/0005/21, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність, а покупець оплатити і прийняти продукцію, найменування, кількість та ціни якої узгоджені у відповідних Специфікаціях.
У п. 1.2 Договору сторони визначили найменування продукції, а саме: щебінь щільний природний фр. 25-60 мм; щебінь щільний природний фр. 5-25 мм; щебінь щільний природний фр. 5-20 мм; щебінь фр. 10-20 мм; щебінь щільний природний фр. 10-25 мм; мм; щебінь щільний природний фр. 40-70 мм; щебінь щільг щебінь щільний природний фр. 15-20 мм; щебінь щільний природний фр.2-5 мм; щебінь щільний природний фр.0,63-2 мм; щебенево-піщана суміш фр. 0-40 мм; щебенево-піщана суміш фр. 0-70 мм; пісок з відсівів дроблення фр. 0-5 мм.
За змістом п.п.1.3,1.4 Договору виробником та постачальником (вантажовідправником) продукції є виробничі підрозділи філії «Центр управління промисловістю» AT «Укрзалізниця».
Відповідно до п. 2.1 Договору ціна продукції визначається окремо у кожній Специфікації до Договору і приймається сторонами в національній валюті України - гривні. Постачання здійснюється за цінами, встановленими у Специфікації до Договору, а також у відповідних рахунках-фактурах.
Договір відповідно до п. 11.1 набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2021. Припинення дії договору з будь-якої причини не звільняє покупця від проведення фінансових розрахунків (платежів) за поставлену продукцію (п. 11.4).
Замовлення продукції згідно п. 4.4. Договору здійснюється покупцем шляхом відправлення постачальнику заявки (рознарядки) на кожну партію поставки по цьому договору засобами факсу, поштового або електронного листування. Пунктом 4.5 Договору передбачено, що у разі підтвердження заявки (рознарядки) покупця на партію продукції повністю або частково, постачальник протягом 3 (трьох) робочих днів виставляє для оплати відповідний рахунок-фактуру.
Відповідно до умов договору Філією «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» надіслано Товариству з обмеженою відповідальністю «Гранітгруп Україна» рахунок №Хлд-73/690 від 09.11.2021 для здійснення попередньої оплати товару - щебнево-піщаної суміші фр.25х60 мм у кількості 4 500,00 т загальною вартістю 859 950,00 грн, вантажовідправник - Хлібодарівський кар`єр.
За умовами п. 6.1 Договору №ЦУП-02/0005/21 оплата продукції, що поставляється проводиться окремо за кожною Специфікацією до Договору, покупцем на умовах 100 % попередньої оплати на підставі рахунку-фактури, виставленого постачальником, шляхом прямого банківського переказу на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі та/або рахунку-фактурі. Початок відвантаження здійснюється з моменту надходження коштів, відповідно до п.6.1.
На виконання означеного рахунку та умов договору №ЦУП-02/0005/21, позивач перерахував відповідачу грошові кошти в розмірі 764 400,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №448 від 15.11.2021.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідачем у 2021 році поставлено позивачу товар на суму 290 376,47 грн. Окрім того, у лютому 2022 року відвантажено 615,02 т продукції на загальну суму 124 947,47 грн на підставі видаткових накладних №РЕА-118 від 07.02.2022 на суму 6 155,75 грн., №РЕА-180 від 18.02.2022 на суму 41 976,92 грн., №РЕА-193 від 21.02.2022 на суму 38 372,86 грн., №РЕА-211 від 22.02.2022 на суму 38 441,94 грн.
Виходячи з викладеного, загальна сума поставленого товару становить 415    323,94 грн. Доказів поставки товару за договором поставки №ЦУП-02/0005/21 на суму 349    076,06 грн матеріали справи не містять та суду не надано.
Пунктом 6.6 Договору встановлено, що в разі недовантаження продукції постачальником відносно отриманих грошових коштів від покупця, постачальник зобов`язаний повернути надлишок грошових коштів покупцю на його письмову вимогу протягом 3 банківських днів з дати підпису відповідного акту звірки взаєморозрахунків або зараховувати їх в рахунок поставок продукції у наступному періоді.
У зв`язку з тим, що товар на суму сплаченої попередньої оплати відповідачем у повному обсязі не було поставлено, Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранітгруп Україна» звернулося до відповідача з вимогою №1504-1 від 15.04.2022 про повернення залишку грошових коштів або використання його для відвантаження щебеневої продукції з інших кар`єрів філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця».
У своєму листі-відповіді №ЦУП-8/1486 від 26.04.2022, відповідач зазначив, що у зв`язку з початком воєнних дій та введенням воєнного стану в Україні втрачено контроль над виробничим підрозділом «Хлібодарівський кар`єр», який знаходиться на тимчасово окупованій території, а тому у філії відсутня можливість провести звіряння на рахунок об`ємів відвантаженої продукції за відповідний період та повернути або здійснити перерахування коштів для відвантаження продукції з інших виробничих підрозділів філії.
16.08.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранітгруп Україна» повторно звернулося до Філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з вимогою вирішити питання щодо перерозподілу коштів у сумі 349 076,06 грн на користь іншого виробничого підрозділу (та подальшого відвантаження товару) або повернення цих коштів. Вимога позивача залишилася відповідачем без відповіді та задоволення.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував, що оскільки доказів поставки товару за договором №ЦУП-02/0005/21 на суму 349 076,06 грн не надано, вказані грошові кошти підлягають поверненню.
Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. (Висновок про застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19 та постановах Верховного Суду, від 21.02.2018 у справі №910/12382/17, від 03.08.2022 у справі №910/6232/21 та від 14.02.2023 у справі №910/15531/21)
Згідно ч. ч. 1, 2  ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до  статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення  статті 538 цього Кодексу.
Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2020 у справі № 918/631/19, Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17, від 03.08.2022 у справі №910/6232/21 та від 14.02.2023 у справі №910/15531/21 зроблено правовий висновок, що аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.
Приписи частини 2  статті 693 Цивільного кодексу України  містять в собі альтернативу щодо реалізації покупцем своїх прав у випадку не поставки товару у встановлений договором строк, а саме: покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки є виключно правом покупця, а не продавця.
У даному випадку, позивачем обрано такий варіант поведінки як повернення суми попередньої оплати товару.
Волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.
Оскільки в матеріалах справи відсутні докази як поставки товару на суму 349 076,06 грн, так і доказів повернення позивачу попередньої оплати, місцевий суд дійшов до правильного висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача 349 076,06 грн попередньої оплати.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач стверджує, що згідно з умовами договору поставки №ЦУП-02/0005/21 від 05.01.2021, постачальником є виробничі підрозділи філії «Центр управління промисловістю» «Укрзалізниця», зокрема, ВП «Хлібодарівський кар`єр» та у зв`язку з перебуванням виробничого підрозділу ВП «Хлібодарівський кар`єр» під окупацією, у відповідача немає можливості на даний час провести звіряння на рахунок вантаженої продукції, оскільки у нього відсутні первинні документи або інші докази, які свідчать про фактичні об`єми відвантаженої продукції.
Колегія суддів звертає  увагу, що стороною (постачальником) за Договором поставки №ЦУП-02/0005/21 від 05.01.2021 є саме Філія «ЦУП» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (яка знаходиться в місті Києві), а не Виробничий підрозділ «Хлібодарівський кар`єр».
Саме Філія «ЦУП» АТ «Українська залізниця» з кодом 40081389 зазначена як постачальник у виставленому позивачу Рахунку №Хлд-73/690 від 09.11.2021.
Так само у платіжному дорученні №448 від 15.11.2024 одержувачем коштів вказано Філію «ЦУП» АТ «Українська залізниця» (та зазначено її код 40081389).
Отже, сам по собі факт відсутності у Філії «ЦУП» АТ «Українська залізниця» (яка є стороною Договору та знаходиться в місті Києві) первинної документації через особливості внутрішнього документообігу з підпорядкованими їй структурними підрозділами, зобов`язань, які виникли з Договору, не припиняють.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Гранітгруп Україна» підписані та оформлені відповідно до вимог  Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»  видаткові накладні №РЕА-118 від 07.02.2022 на суму 6 155,75 грн, №РЕА-180 від 18.02.2022 на суму 41 976,92 грн, №РЕА-193 від 21.02.2022 на суму 38 372,86 грн, №РЕА-211 від 22.02.2022 на суму 38 441,94 грн колегія суддів зазначає таке.
Умовами п. 5.1 Договору передбачено, що на кожну партію продукції, що поставляється, постачальник надає покупцю наступні документи: накладну на продукцію, залізничну накладну; супроводжувальну документацію виробника продукції: копію сертифікату відповідності продукції; рахунок-фактуру.
Належних доказів виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №ЦУП-02/0005/21 у повному обсязі та у відповідності до п.5.1 Договору матеріали справи не містять та суду не надано.
У п. 12.11 Договору сторони передбачили, що документи, підписані та передані сторонами шляхом факсимільного та/або електронного зв`язку приймаються сторонами до виконання за умови обов`язкового обміну оригіналами таких документів протягом п`яти календарних днів.
У відповідності до домовленостей, визначених в п. 12.11 Договору, як свідчать матеріали справи, 08.02.2022, 21.02.2022 та 22.02.2022 на електронну пошту позивача від ВП «Хлібодарівський кар`єр» надійшли видаткові накладні №РЕА-118 від 07.02.2022 на суму 6 155,75 грн, №РЕА-180 від 18.02,2022 на суму 41 976,92 грн, №РЕА-193 від 21.02.2022 на суму 38 372,86 грн та №РЕА- 211 від 22.02.2022 на суму 38 441,94 грн, копії яких знаходяться в матеріалах справи.
В матеріалах справи відсутні та суду не надано доказів оформлення відповідачем видаткових накладних №РЕА-118 від 07.02.2022 на суму 6 155,75 грн, №РЕА-180 від 18.02.2022 на суму 41 976,92 грн, №РЕА-193 від 21.02.2022 на суму 38 372,86 грн, №РЕА-211 від 22.02.2022 на суму 38 441,94 грн відповідно до вимог  Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом свого права.
У відповідності до п. 6.4 Договору сторони щомісячно, не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем відвантаження, мають підписувати акт звірки взаєморозрахунків.
Відповідно до  ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»  первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно з ч.ч. 1, 2  ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»     підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади    і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України)    осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).
Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»  визначено, що бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.
Згідно ч.ч. 1,2  ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»  метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про    фінансовий стан та результати діяльності    підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Отже, в силу імперативних приписів  Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»  бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством, і саме на бухгалтерському обліку ґрунтуються фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. При цьому, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
У зв`язку із відмовою відповідача оформити накладні №РЕА-118 від 07.02.2022, №РЕА-180 від 18.02.2022, №РЕА-193 від 21.02.2022 та№РЕА-211 від 22.02.2022, позивач позбавлений можливості коректно відобразити в своєму бухгалтерському та податковому обліку зазначені господарські операції.
Таким чином, в даному випадку задля ефективного захисту та реального відновлення порушених прав та інтересів позивача, необхідним є зобов`язання відповідача виконати обов`язок в натурі та передати позивачу підписані та оформлені відповідно до вимог  Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»  видаткові накладні XsPEA-118 від 07.02.2022 на суму 6 155,75 грн, №РЕА-180 від 18.02.2022 на суму 41 976,92 грн, №РЕАЛ93 від 21.02.2022 на суму 38 372,86 грн, №РЕА-211 від 22.02.2022 на суму 38 441,94 грн.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, у розгляді справ, у яких необхідно досліджувати обставини поставки товару, слід з`ясовувати, крім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірними видатковими накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця, інші обставини, які будуть переконливо підтверджувати реальний рух активів, свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару та які давали б змогу встановити реальність здійснених господарських операцій.
Та обставина, що відповідач уповноважив свої виробничі підрозділи вести бухгалтерський та управлінський облік, переписку з контрагентами тощо, є виключно внутрішніми питаннями відповідача і жодним чином не скасовує і не відміняє обов`язків, які виникли у відповідача (як постачальника) на підставі Договору перед позивачем.
Враховуючи наведені обставини, для коректного відображення позивачем в своєму бухгалтерському та податковому обліку господарських операцій, місцевий суд правильно вважав за можливе надати позивачу судовий захист та задовольнити позовну вимогу про зобов`язання відповідача передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Гранітгруп Україна» підписані та оформлені відповідно до вимог  Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»  видаткові накладні №РЕА-118 від 07.02.2022 на суму 6 155,75 грн, №РЕА-180 від 18.02.2022 на суму 41 976,92 грн, №РЕА-193 від 21.02.2022 на суму 38 372,86 грн, №РЕА-211 від 22.02.2022 на суму 38 441,94 грн.
Таким чином, колегія суддів зауважує, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин, надав оцінку поданим сторонами доказам та вірно застосував норми матеріального права при ухвалені оскаржуваного рішення.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини   у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23.06.1993).
Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.
У Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.
Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» від 27.10.1993).
У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.
Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції АТ «Українська залізниця» в особі Філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» не було подано належних та переконливих доказів на заперечення заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі відповідача на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2024, прийняте після повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв`язку з правильним застосуванням норм матеріального права, є таким що відповідає нормам закону.
Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» в особі Філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» слід відмовити, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 - залишити без змін.
Судові витрати (судовий збір) розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. ст.129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 у справі №910/6129/24 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 у справі №910/6129/24 залишити без змін.
3. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.
4. Справу №910/6129/24 повернути до Господарського суду міста Києва. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття на яку може бути подано касаційну скаргу в порядку, строки та у випадках передбачених ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст складено 12.12.2024. 

Головуючий суддя                                                            О.В. Тищенко 

Судді                                                                                К.В. Тарасенко

                                                                                А.І. Тищенко