КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №368/167/24                                                                                   Головуючий у І інстанції - Іванюта Т.Є.
апеляційне провадження №22-ц/824/12730/2024                                  Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
10 вересня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
за участю секретаря Миголь А.А.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 25 квітня 2024 року 
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зняття заборони відчуження нерухомого майна, - 
 
установив:
 
У січні 2024 року  ОСОБА_2 звернулася до Кагарлицького районного суду Київської областіз позовом до  ОСОБА_1 про зняття заборони відчуження нерухомого майна.
В обґрунтування позову зазначила, що 25 липня 2023 року між нею та ОСОБА_1 було укладено спадковий договір, за змістом якого вона після своєї смерті передає, а відповідач набуває у власність наступне майно:
1. Житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
2. Земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,2478 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: 3222285601:01:055:0001;
3. Земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,4552 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: 3222285601:01:055:0002.
Вищевказаний спадковий договір було посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. та зареєстрований в реєстрі за №3394.
Згідно із зазначеним договором, до його виконання приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було накладено заборону на відчуження житлового будинку та земельних ділянок, які належать їй та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
У подальшому рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 16 травня 2023 року у справі №368/235/23 спадковий договір між нею та відповідачем було розірвано.
Проте, заборона на відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку та земельних ділянок з кадастровими номерами 3222285601:01:055:0001 та 3222285601:01:055:0002, які належать їй та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , після розірвання спадкового договору від 25 травня 2023 року знята не була.
Таким чином, на даний час щодо її нерухомого майна наявні незняті заборони, які не ґрунтуються на будь-якій юридичній підставі та перешкоджають їй вільно розпоряджатися своїм майном. 
Просила суд, зняти заборони відчуження нерухомого майна.
Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 25 квітня 2024 року зазначений вище позов задоволено.
Знято обтяження майна, а саме: заборони на відчуження нерухомого майна ОСОБА_2 , що були накладені приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., щодо житлового будинку із надвірними будівлями і спорудами, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,2478 га, кадастровий номер земельної ділянки: 3222285601:01:055:0001, а також земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,4552 га, кадастровий номер земельної ділянки: 3222285601:01:055:0002, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вважаючи, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено норми процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що вона не порушувала права та інтереси позивача.
Вказує, що оскаржуване рішення залишається незрозумілим, яким чином вона має відношення до зняття обтяжень майна, тобто дій, які здійснюються нотаріусом при виконанні своїх обов`язків, як особи, що здійснюють незалежну професійну нотаріальну діяльність.
Наголошує, що вона не має статусу, який дозволяє чи забороняє знімати обтяження майна.
Зазначає, що так як обов`язок виконати вимоги позивача належать нотаріусу, а не фізичній особі, яка не має відповідних повноважень та технічних можливостей, вважає оскаржуване рішення протизаконним та необґрунтованим, оскільки вона є неналежним відповідачем, бо не порушувала права та законні інтереси позивача.
Просила суд, скасувати рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 25 квітня 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що 25 липня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено спадковий договір, за змістом якого позивач після своєї смерті передає, а відповідач набуває у власність наступне майно:
1. Житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
2. Земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,2478 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: 3222285601:01:055:0001.
3. Земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,4552 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: 3222285601:01:055:0002.
Вищевказаний спадковий договір було посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. та зареєстрований в реєстрі за №3394.
Згідно з зазначеним Договором, до його виконання приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було накладено заборону на відчуження житлового будинку та земельних ділянок, які належать позивачу та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
У подальшому рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 16 травня 2023 року у справі №368/235/23 спадковий договір між позивачем та відповідачем було розірвано.
Проте, заборона на відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку та земельних ділянок з кадастровими номерами 3222285601:01:055:0001 та 3222285601:01:055:0002, які належать Позивачу та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , після розірвання спадкового договору від 25 травня 2023 року знята не була.
Таким чином, на даний час щодо нерухомого майна позивача наявні незняті заборони, які не ґрунтуються на будь-якій юридичній підставі та перешкоджають Позивачу вільно розпоряджатися своїм майном.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що існування заборони відчуження нерухомого майна при відсутності відповідної правової підстави для такої заборони порушує право власності позивача та перешкоджає їй у реалізації своїх прав.
З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За загальним правилом державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав (абзац 4 ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Тобто, державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Як встановлено судом, обтяження майна, яке на праві власності належить позивачу булозареєстровано з метою забезпечення виконання спадкового договору, що був укладений 25 липня 2023 року між позивачем та ОСОБА_1 .
У свою чергу відповідно до рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 16 травня 2023 року у справі №368/235/23 спадковий договір між позивачем та ОСОБА_1 було розірвано. 
Таким чином, відпала правова підстава для існування заборони нерухомого майна, яке належить позивачу та яке було предметом вищевказаного спадкового договору.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що існування заборони відчуження нерухомого майна при відсутності відповідної правової підстави для такої заборони порушує право власності позивача та перешкоджає їй у реалізації своїх прав.
Статтями 319, 321 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. Право власності є непорушним.
Гарантуючи захист права власності законодавство надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Доводи апеляційної скарги, про те, що вона, ОСОБА_3 , як фізична особа, яка не має повноважень на здійснення реєстраційних дій, не здійснювала обтяження, щодо заборони відчуження житлового будинку та земельних ділянок, не зможе виконати рішення суду, а тому вона є неналежним відповідачем, оскільки не порушувала права та законні інтереси позивача, колегія суддів оцінює критично та вважає безпідставними, з огляду на наступне.
Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).
У ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.
Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_2 визначила відповідачем  ОСОБА_3 - особу, в інтересах якої було накладено заборону на відчуження нерухомого майна ОСОБА_2 на підставі укладеного спадкового договору від 25 липня 2023 року, який в подальшому було розірвано.
Нотаріус, в свою чергу, є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.
Викладене узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18), згідно з яким належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.
Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.
Частиною 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду, відповідно до якого суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат» і належать до його компетенції (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2018 року у справі №754/16825/15-ц, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 березня 2021 року у справі №761/36415/18).
Аналогічним чином суд не може зобов`язати державного реєстратора прийняти рішення про державну реєстрацію, бо це пряме втручання судової влади в юрисдикцію виконавчої. Таке рішення виходить з постанови Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2016 року у справі №K/800/22687/15.
Суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстрації прав, зобов`язуючи його приймати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чи відмову у реєстрації
Таким чином, суд не може зобов`язати нотаріуса, державного реєстратора вчинити визначені реєстраційні дії, оскільки ці дії належать до компетенції нотаріуса, державного реєстратора. Зазначені особи не є належними відповідачами у справах про зняття обтяження з нерухомого майна.
Отже, у даній справі належним відповідачем є саме ОСОБА_3 , а не державний реєстратор.
При цьому зняття обтяження за рішенням суду здійснюється не безпосередньо відповідачем, а державним реєстратором за заявою заінтересованої  сторони, тобто позивача.
За таких обставин, склад учасників, визначений позивачем, відповідає характеру спірних правовідносин, оскільки предметом оскарження є наявне зареєстроване обтяження у виді заборони на відчуження нерухомого майна позивача. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -    
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити беззадоволення.
Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 25 квітня 2024 року залишити без змін.   
 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 16 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач                                                      К.П. Приходько

Судді                                                                         Т.О. Писана

С.О. Журба