ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року	Львів	Справа № 572/1585/24 пров. № А/857/16555/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Мікули О.І., Курильця А.Р., 
за участю секретаря судового засідання                    Прачук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 28 травня 2024 року (головуючий суддя Довгий І.І., м. Сарни) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА №1889153, а справу провадженням закрити.
Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 28 травня 2024 року позовні вимоги  - задоволено. Скасовано постанову серія ЕНА №1889153 від 12 квітня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження у справі закрито в зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції оскаржило його в апеляційному порядку, просить таке скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі зазначає, що судом пепшої інстанції належним чином не повідомлено відповідача про розгляд даної справи.
06 червня 2024 року управлінню патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції тільки надійшла судова повістка про призначення судової справи на 10 годину 00 хвилин 28 травня 2024 року разом із позовною заявою та додатками до нього, без ухвали про відкриття провадження по даній справі, а рішення по даній справі винесено 28 травня 2024 року.
Будь яких інших документів від Сарненського районного суду Рівненської області по даній справі до 03 червня 2024 року не надходило.
04 червня 2024 року через систему Єдиний державний реєстр судових рішень було ознайомлено із ухвалою суду від 17 квітня 2024 року по даній справі про прийняття позовної заяви до розгляду. Також в даній ухвалі зазначено, що відповідачу надано 15 денний термін для поданню відзиву на позовну заяву.
12 червня 2024 року відповідно до вище зазначеної ухвали та термін наданий судом було направлено відзив на позовну заяву із додатками.
19 червня 2024 року УПП у Вінницькій області ДПП через систему Єдиний державний реєстр судових рішень ознайомилися з рішення Сарненського районного суду Рівненської області № 572/1585/24 від 28.05.2024.
В судовому рішення зазначено, що відповідач належним чином повідомлений, але не зазначає яким чином суд повідомив відповідача.
Дана повістка із позовною заявою була направлена листом із суду на адресу м. Вінниця, Театральна, 10, що є адресою ГУНП у Вінницькій області яке являється юридичною особою та суб`єктом владних повноважень (код ЄДРПОУ 40108672). У свою чергу Департамент патрульної поліції є окремою юридичною особою зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб за номером 40108646. Департамент патрульної поліції та його структурний підрозділ УПП у Вінницькій області ДПП ніяким чином не пов`язано, не підпорядковується та не є структурним підрозділом ГУНП у Вінницькій області та знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24
Враховуючи вище викладене, відповідач був неналежно повідомлений, та був позбавлений права надати відзив по даній справі до прийняття рішення.
Крім того, відповідно до рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 28.05.2024 відповідачем було зазначено управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції в особі поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП у Вінницькій області рядової поліції ОСОБА_2 , що є неналежним відповідачем. Такої позиції дотримується Сьомий апеляційний адміністративний суд № 132/1791/20 від 14.01.2021 «Відповідно до ч. 1ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Субґєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субґєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1ст. 4 КАС України).
Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, пґята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і пґята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, девґята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164 4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.
З системного аналізу вказаних норм, суд дійшов висновку, що, розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 3 ст. 122 КпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції мають накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.
Отже, відповідні працівники органів поліції не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 26.12.2019 у справі № 724/716/16-а та від 17.09.2020 у справі №742/2298/17.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що органом Національної поліції, у розглядуваній справі є Департамент патрульної поліції, від імені якого, зокрема інспектор 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 , уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.
Однак, Департамент патрульної поліції, як субґєкт владних повноважень, до участі у розгляді цієї адміністративної справи, судом першої інстанції залучений не був.
Відповідно ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.
Отже, з наведеної норми слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Виходячи із зазначених положень закону, а також предмету позовних вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував, що у цій справі позивач звернувся до неналежного відповідача та не допустив його заміну та/або не залучив як другого відповідача, чим допустив порушення норм процесуального законодавства».
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань. 
Судом першої інстанції встановлено, що згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 12 квітня 2024 року на а/д М21 298 км, керуючи транспортним засобом в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.49 смт. Стрижавка Вінницької області рухався зі швидкістю 74 км/год, чим перевищив швидкість руху на 24 км/год. Швидкість вимірювалася приладом Трукам 000303 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем будь-які докази, які б підтверджували наявність адміністративного правопорушення з боку позивача надані не були.
Таким чином, суд вважав, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, є недоведеним, а оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.
Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Проте, суд апеляційної інстанції з такими доводами суду першої інстанції не погоджується з наступних міркувань. 
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з додатків до апеляційної скарги та додатків до відзиву на позовну заяву 06 червня 2024 року Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції надійшла судова повістка про призначення судової справи на 10 годину 00 хвилин 28 травня 2024 року разом із позовною заявою та додатками до нього, без ухвали про відкриття провадження по даній справі, попри те, що рішення по даній справі винесено 28 травня 2024 року.
12 червня 2024 року відповідачем було направлено відзив на позовну заяву із додатками.
При цьому, слід зауважити, що повістка із позовною заявою була направлена листом  суду на адресу м. Вінниця, Театральна, 10, однак як зазначає апелянт, що за вказаною адресою знаходиться ГУНП у Вінницькій області яке являється юридичною особою та суб`єктом владних повноважень (код ЄДРПОУ 40108672). 
Відповідно, Департамент патрульної поліції є окремою юридичною особою зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб за номером 40108646. Департамент патрульної поліції та його структурний підрозділ УПП у Вінницькій області ДПП не пов`язані, не підпорядковується та не є структурним підрозділом ГУНП у Вінницькій області та відповідно знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24
Крім того, згідно матеріалів справи, судом скеровувалась судова повістка на електронну адресу gupolice@vn.police.gov.ua хоча Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції має  електронну адресу Vinnytsua@patrol.police.gov.ua.
Відтак, суд першої інстанції належним чином не повідомив відповідача про наявність спору та час і місце розгляду справи, відтак УПП у Вінницькій області ДПП було позбавлено права надати докази щодо спірних правовідносин. А твердження суду першої інстанції щодо належного повідомлення відповідача не відповідають дійсності. 
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що спірні правовідносини носять публічно-правовий характер та виникли між сторонами у зв`язку з незгодою позивача з рішенням суб`єкта владних повноважень щодо порушення позивачем  Правил дорожнього руху  та накладення, у зв`язку з цим, на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений  Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306
Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн., в тому числі, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. 
В силу положень  ст. 222 КУпАП  органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення  правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно положень   ст. 251 КУпАП  доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених  статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з п. 1  ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
За ст. 252 КУпАП  орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до частин 1, 2  ст. 77 КАС України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною 1  ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до пункту 12.4. в ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
Суд звертає увагу на те, що з урахуванням вимог ч. 2  ст. 77 КАС України відповідач  надав належні та допустимі докази на підтвердження обставин порушення позивачем ПДР  України, в тому числі не виконання вимог пункту 12.4  ПДР України, однак судом першої інстанції такі не могли бути оцінені з підстав викладених вище.
З долученого до матеріалів справи фото- та відео доказів підтверджується факт порушення позивачем під час керування транспортним засобом встановлених пункту 12.4. ПДР України обмежень швидкості більше як на 20 км/год.
Тож, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем по справі було надано належні докази в розумінні  ст. 251 КУпАП  на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 122 КУпАП, яке виразилось у порушенні пункту 12.4.  ПДР  України, відповідно відповідачем доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови.
З огляду на встановлені обставини, враховуючи наявність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що прийнята відповідачем постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованою, постановленою при повному та об`єктивному з`ясування усіх обставин справи, а тому не підлягає скасуванню, відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо таке прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а у задоволенні позовних вимог відмовити. 
Керуючись ст. 243, 287, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції - задовольнити, рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 28 травня 2024 року по справі №572/1585/24 - скасувати.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серія ЕНА №1889153 від 12 квітня 2024 року – відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.  

Головуючий  суддя                                                             М.А. Пліш

Судді                                                                                 О.І. Мікула 

                                                                                          А.Р. Курилець