ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 р. 	Справа № 440/15820/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2024, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський, м. Полтава, повний текст складено 05.04.24  у справі № 440/15820/23
за позовом     ОСОБА_1  
до    ІНФОРМАЦІЯ_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_2    
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі за текстом також – відповідачі), в якому просив:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби 22.09.2023;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, виходячи з вислуги у Збройних Силах України на день звільнення 11 повних років, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за № 2011-XII, з урахуванням раніше виплаченої суми цієї допомоги.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає його ухваленим з порушенням норм матеріального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що позивач, як військовослужбовець, не отримував одноразову грошову допомогу при звільненні у 2017 році, а тому має право на її отримання при звільненні з військової служби 22.09.2023 у повному обсязі.
За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
У клопотанні про долучення доказів позивач просить долучити до матеріалів справи та надати оцінку під час ухвалення рішення відповіді архівного відділу Національної гвардії України № 82-374 від 09.05.2024 з додатками та виписці з руху коштів на банківському рахунку позивача за період з 01.04.2017 по 31.12.2017.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.04.2017 за № 87 припинено (розірвано) контракт про проходження громадянином України військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення старшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 (М-180293), заступника командира взводу - командира 1-го відділення 2-го патрульного взводу 2-ї патрульної роти, звільненого відповідно до пункту 1 підпункту "б" частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 по особовому складу від 10.04.2017 за № 10 о/с у запас за станом здоров`я без права носіння військової форми одягу 10.04.2017 та направлено на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_6 /а.с. 13/.
Указаним наказом вирішено питання щодо виплати ОСОБА_1 за період з 01 по 10 квітня 2017 року премії в розмірі 550 відсотків посадового окладу, надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, а також щомісячної додаткової винагороди в розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення.
Вислуга років ОСОБА_1 згідно з Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2017 за № 87 становить: час служби в календарному обчисленні - 09 років 08 місяців 01 день; час служби в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 01 рік 05 місяців 28 днів; служба разом - 11 років 01 місяць 29 днів.
У зв`язку з введенням з 24.02.2022 воєнного стану та військовою агресією російської федерації проти України позивача призвано на військову службу за мобілізацією, що учасниками справи не заперечується та підтверджується військовим квитком позивача серії НОМЕР_2 /а.с. 7/.
Згідно з Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 (по стройовій частині) від 23.09.2023 за № 260 головного сержанта ОСОБА_1 , командира другого відділення охорони другого взводу охорони роти охорони четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_8 військової частини НОМЕР_3 Сухопутних військ Збройних Сил України, звільненого Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 22.09.2023 за № 29-РС у запас відповідно до пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за підпунктом "г" (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю 1 чи II групи), вказано вважати таким, що справи та посаду здав. З 22.09.2023 позивач виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 і направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_8 . Вислуга у Збройних Силах України станом на 22 вересня 2023 року становить: календарна – 11 років 02 місяці 09 днів, пільгова – 00 років 03 місяців 11 днів, загальна – 11 років 05 місяців 20 днів /а.с. 11/.
Цим наказом також передбачено виплату позивачу щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби, надбавки за особливості проходження служби, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, грошової компенсації за 28 календарних днів невикористаної відпустки, передбаченої для учасників бойових дій за 2022, 2023 роки, одноразової грошової допомоги по звільненню у розмірі 72 відсотки від місячного грошового забезпечення (без урахування винагород) за період з 24.02.2022 по 22.09.2023, а також грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 19 діб за 2022 рік та 23 доби за 2023 рік.
У зв`язку з ненарахуванням та невиплатою відповідачем одноразової грошової допомоги при повторному звільненні з військової служби у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 11 повних календарних років військової служби, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки у 2023 році позивач звільнявся з військової служби повторно, а при попередньому звільненні у 2017 році з військової служби набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 15 Закону № 2011-XII як військовослужбовець, що звільнявся зі служби за станом здоров`я, а тому дійшов висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_9 обґрунтовано, правомірно та відповідно до вимог законодавства визначив до виплати ОСОБА_1 у Наказі від 22.09.2023 за № 260 саме одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 за № 460 "Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби" у розмірі 72 відсотки від місячного грошового забезпечення (без урахування винагород) за період з 24.02.2022 по 22.09.2023, тобто за період його календарної служби з дня останнього зарахування на службу та без урахування періоду попередньої служби.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 за № 2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІІ).
Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону № 2232-ХІІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
За приписами підпункту "б" пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону № 2232-ХІІІ (в редакції, чинній на момент первинного звільнення позивача з військової служби) під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу.
Водночас відповідно до підпункту "г" пункту; 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІІ (в редакції, чинній на момент повторного звільнення позивача з військової служби) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, - у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
Згідно з положеннями статті 40 Закону № 2232-ХІІІ гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
У свою чергу, права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України від 20.12.1991 за № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011- XII).
Відповідно до статті 1-2 Закону № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частинами першою та другою статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 15 Закону № 2011-XII (в редакції, чинній на момент первинного звільнення позивача з військової служби - квітень 2017 року) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
З наявних у матеріалах справи наказів слідує, що у квітні 2017 року позивач був звільнений з військової служби в період дії особливого стану за станом здоров`я, а підставою для повторного звільнення позивача з військової служби у період дії воєнного стану слугували вже відповідні сімейні обставини (у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи).
Отже, право на одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби позивач набув відповідно до статті 15 Закону № 2011-XII ще на момент первинного звільнення з військової служби за станом здоров`я у квітні 2017 року, оскільки отримання такої грошової допомоги жодним чином не було пов`язане з необхідністю наявності у позивача вислуги років 10 років і більше.
Матеріали справи не містять доказів звернення позивача до командування Військової частини НОМЕР_1 (військової частини з якої був звільнений вперше в 2017 рокі) з приводу виплати йому одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік при звільненні з військової служби у квітні 2017 року.
Разом з тим, як установлено судом, Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 (по стройовій частині) від 23.09.2023 за № 260 передбачено виплату позивачу одноразової грошової допомоги по звільненню відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 за № 460 "Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби" у розмірі 72 відсотки від місячного грошового забезпечення (без урахування винагород) за період з 24.02.2022 по 22.09.2023 /а.с. 11/.
Здійснення на користь ОСОБА_1 фактичної виплати вказаної вище допомоги у розмірі 72 відсотки від місячного грошового забезпечення (без урахування винагород) за період з 24.02.2022 по 22.09.2023 останнім не заперечується.
Колегія суддів зауважує, що відповідно до приписів пунктів 1, 2 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 за № 460, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.
Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
Разом з цим згідно з положеннями частини другої статті 15 Закону № 2011-XII (в редакції, чинній на момент повторного звільнення позивача з військової служби - вересень 2023 року) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах:
1) 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби:
за станом здоров`я;
за власним бажанням під час дії воєнного стану (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України);
які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду;
які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду;
у зв`язку із закінченням особливого періоду або оголошенням демобілізації та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом військовослужбовцями, які проходили військову службу за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";
2) 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби:
у зв`язку із закінченням строку контракту;
за віком;
у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;
у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця);
у зв`язку із виявленням однієї з підстав, зазначених у пунктах 1 і 9 частини другої статті 31 Закону України "Про розвідку";
з підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку";
у зв`язку з неможливістю призначення на іншу посаду в разі прямого підпорядкування близькій особі;
у зв`язку з відкликанням мандата на право здійснення військової капеланської діяльності;
через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не виявили бажання продовжувати військову службу);
за угодою сторін - у разі набуття військовослужбовцем права на пенсію за вислугу років;
3) 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби за власним бажанням та через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, у мирний час.
Військовослужбовцям військової служби за призовом осіб офіцерського складу одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення виплачується у разі звільнення з військової служби з таких підстав:
у зв`язку із закінченням установлених строків військової служби;
за станом здоров`я;
через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, у мирний час;
у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років.
Одноразова грошова допомога, встановлена цим пунктом, не виплачується військовослужбовцям у разі їх звільнення з військової служби з таких підстав:
через службову невідповідність;
у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади або займатися певною діяльністю;
у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;
у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням, яким військовослужбовця притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення та накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування;
у зв`язку із встановленням за результатами спеціальної перевірки відомостей, які не відповідають установленим законодавством вимогам для зайняття посади;
у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами третьою або четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади";
у зв`язку з припиненням громадянства України;
у зв`язку з встановленням невідповідності військовослужбовця вимогам проходження військової служби, визначеним частиною шостою статті 20-2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", чи визнанням його таким, що не пройшов випробування, встановлене частиною першою статті 21-2 зазначеного Закону;
у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням про визнання активів військовослужбовця чи активів, набутих за його дорученням іншими особами, або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави.
Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
Військовослужбовцям, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у закладах вищої освіти із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цим пунктом, здійснюється за рахунок коштів органів, в яких вони працювали.
У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їх призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, крім тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.
З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про помилковість твердження позивача щодо наявності підстав для виплати йому відповідачами одноразової грошової допомоги при повторному звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 11 повних календарних років військової служби, як особі яка, на думку позивача, при попередньому звільненні з військової служби не набула права на отримання такої грошової допомоги, оскільки, як вже зазначалося вище судом, право на одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби позивач набув відповідно до статті 15 Закону № 2011-XII ще на момент первинного звільнення з військової служби за станом здоров`я у квітні 2017 року, так як отримання такої грошової допомоги жодним чином не було пов`язане з необхідністю наявності у позивача вислуги років 10 років і більше.
Оскільки у 2023 році позивач звільнявся з військової служби повторно, а при попередньому звільненні у 2017 році з військової служби набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 15 Закону № 2011-XII як військовослужбовець, що звільнявся зі служби за станом здоров`я, висновок суду першої інстанції про те, що ІНФОРМАЦІЯ_9 обґрунтовано, правомірно визначив до виплати ОСОБА_1 у Наказі від 22.09.2023 за № 260 саме одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 за № 460 "Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби" у розмірі 72 відсотки від місячного грошового забезпечення (без урахування винагород) за період з 24.02.2022 по 22.09.2023, тобто за період його календарної служби з дня останнього зарахування на службу та без урахування періоду попередньої служби, є правильним.
Як наслідок, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у цій справі відсутні правові підстави для зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 11 повних календарних років.
За встановлених обставин, зважаючи на нормативне регулювання спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача є необґрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, які призвели до неправильного вирішення спору, колегія суддів відхиляє, як такі, що носять характер особистих припущень позивача та в ході апеляційного розгляду справи не знайшли свого підтвердження.
Щодо відповіді архівного відділу Національної гвардії України № 82-374 від 09.05.2024 з додатками та виписці з руху коштів на банківському рахунку позивача за період з 01.04.2017 по 31.12.2017, якими підтверджено, що одноразова грошова допомога при звільненні у 2017 році позивачу не нараховувалася та не виплачувалася, то колегія суддів зазначає, що з огляду на нормативне регулювання спірних правовідносин вказані позивачем обставини не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України судом апеляційної інстанції не вирішується. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2024 у справі № 440/15820/23 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	В.Б. Русанова    О.В. Присяжнюк