Справа № 456/4999/19                                 Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р. Т. 
Провадження № 22-ц/811/977/24                                Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

                07 серпня 2024 року м.Львів 
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 лютого 2024 року в справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, 

                                в с т а н о в и в:
У грудні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) «Львівенергозбут» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 30455 грн. 02 коп. та судового збору в розмірі 192 грн. 10 коп. 
23 грудня 2019 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Львівенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 30455 грн. 02 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 192 грн. 10 коп.
27.02.2024 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про скасування судового наказу №456/4999/19 від 23 грудня 2019 року. Водночас, просив поновити строк на подання заяви про скасування судового наказу, вказуючи на те, що про існування оскаржуваного судового наказу йому не було відомо, за адресою місця проживання жодних документів йому не надходило і лише 22.02.2024 року ознайомився з матеріалами справи в суді та вперше побачив судовий наказ. 
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто заявнику без розгляду. 
Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , просив її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про пропущення строку на подання заяви про скасування судового наказу і, як наслідок, помилково повернув таку заяву без розгляду, чим порушив його право на суд, передбачене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. 
Наголошує, що судовий наказ та додатки до нього на його адресу не надходили, про існування такого він дізнався від приватного виконавця, який повідомив, що з нього стягнуто борг за спожиту електричну енергію, після чого 22.02.2024 року в суді ознайомився з матеріалами справи і протягом 15 днів з дати ознайомлення подав заяву про скасування судового наказу. 
Зауважує, що судовий наказ, який направлявся судом поштовим зв`язком на його адресу, повернутий «за закінченням терміну зберігання», що не є доказом належного отримання судового рішення. 
Додає, що залишення судом заяви про скасування судового наказу без розгляду із зазначених в ухвалі підстав не відповідає принципу розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі й порушує сутність права останньої на доступ до суду, що з огляду на положення ст.6 Конвенції є недопустимим. 
20.05.2024 року від ТОВ «Львівенергозбут» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник висловив свої заперечення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу – залишити без змін. 
Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції, зазначена у п.6 ч.1 ст.353 ЦПК України, тому, відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 цього Кодексу, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 30.07.2024 року, є дата складення повного судового рішення – 07.08.2024 року. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Повертаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, суд своє рішення мотивував тим, що заява подана з пропуском строку, передбаченого ч.1 ст.170 ЦПК України, і в поданій заяві не наведено належних, допустимих і достовірних доказів, які б слугували підставою для поновлення строку для подання даної заяви. 
Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.
З матеріалів справи встановлено, що копію судового наказу направлено на адресу боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , 30.12.2019 року, однак, 08.02.2020 року такий повернуто до суду без вручення з довідкою відділення поштового зв`язку: «за закінченням терміну зберігання». 
14.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, з якими він ознайомився 22.02.2024 року, а 27.02.2024 року подав заяву про скасування судового наказу.
Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Метою спрощених судових процедур є швидкий розгляд безспірних питань, правовідносини сторін у яких не викликають сумніву, та у яких фактичні обставини справи та визначеність у правовідносинах учасниками цих правовідносин не оспорюється.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 травня 2019 року в справі №760/6860/17-ц (провадження №61-31915св18) вказано, що наказне провадження за своєю сутністю призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Наказне провадження як особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, що одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом, без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника.
Статтею 169 ЦПК України передбачено, що після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного.
Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.
Копія (текст) судового наказу, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, разом з додатками надсилаються фізичній особі - боржнику на адресу, зазначену в документах, передбачених частиною шостою статті 165 цього Кодексу, а боржнику - юридичній особі чи фізичній особі підприємцю за адресою місцезнаходження (місця проживання), зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.
Частиною шостою статті 272 ЦПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Статтею 170 ЦПК України передбачено форму і зміст заяви про скасування судового наказу та строки її подання.
Відповідно до частин 1-5 статті 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Заява про скасування судового наказу подається до суду в письмовій формі.
Заява про скасування судового наказу має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб-громадян України; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.
Заява підписується боржником або його представником.
До заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.
Відповідно до частини шостої статті 170 ЦПК України, у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.
Заява боржника про скасування судового наказу подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви (ч.2 ст.171 ЦПК України).
Вирішуючи питання про повернення заяви ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції вважав, що заява подана з пропуском строку, передбаченого ч.1 ст.170 ЦПК України, і в поданій заяві не наведено належних, допустимих і достовірних доказів, які б слугували підставою для поновлення строку для подання даної заяви.
Проте, зі змісту заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу вбачається, що копію судового наказу з додатками він не отримував. Дізнався про такий, коли фактично ознайомився з матеріалами справи – 22.02.2024, із заявою про його скасування звернувся 27.02.2024, тобто в межах строку, передбаченого частиною 1 статті 170 ЦПК України.
Будь-яких відомостей, які б спростовували вказані вище доводи ОСОБА_1 та підтверджували факт отримання боржником копії судового наказу від 23.12.2019 року або його обізнаність про судовий наказ раніше, ніж 22.02.2024 року, матеріали справи не містять.
Копія судового наказу, яка направлялась на адресу боржника, повернута до суду першої інстанції без вручення з довідкою відділення поштового зв`язку: «за закінченням терміну зберігання», що не є належним підтвердженням вручення боржнику копії судового рішення.
Вимогами процесуального закону передбачено, що повістка або судове рішення є врученими за наявності відповідної розписки або відмітки Укрпошти про відмову від отримання чи відсутність особи за адресою місця знаходження (місця проживання). Тобто за наявності будь-яких інших відміток, зокрема таких як «за закінченням терміну зберігання», «інші причини» тощо, ці документи вважаються не врученими.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 12 грудня 2018 року в справі №752/11896/17-ц, а також з висновками Верховного Суду в постановах від 12 січня 2023 року у справі №591/3717/21, від 07 червня 2023 року у справі №608/2667/20.
Колегія суддів зазначає, що судові процедури повинні бути справедливими, а тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
Невручення копії судового наказу не може бути підставою для обмеження права боржника на доступ до правосуддя та справедливий судовий розгляд.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не перевірив доводів ОСОБА_1 про своєчасне подання ним заяви про скасування судового наказу та дійшов помилкового висновку щодо повернення його заяви без розгляду.
Зазначення судом інформації про те, що із заяви боржника про ознайомлення з матеріалами справи та заяви про скасування судового наказу вбачається, що адреса проживання, яка вказана заявником, є ідентичною тій, за якою скеровувався судовий наказ, не свідчить про отримання боржником судового наказу. 
Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала про повернення заяви є передчасною, постановленою з порушенням норм процесуального права, що є підставою для її скасування з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 381, 384, 389 ЦПК України, суд

                                       п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 лютого 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складений 07 серпня 2024 року.

Головуючий                                                 С.М. Бойко

Судді                                                  С.М. Копняк

                                                                       А.В. Ніткевич