ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 686/3048/23
Провадження № 22-ц/4820/1538/24
Хмельницький апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.
секретар судового засідання Кошельник В.М.
з участю: позивача, його представника, представника відповідача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 
розглянув у відкритому судовому засіданні  цивільну справу № 686/3048/23  за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , старости сіл Ставчинці та Польові Гринівці Чорноострівської селищної ради – Редчук Валентини Володимирівни, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - Чорноострівська селищна рада, приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу – Красовська Наталія Вікторівна про визнання заповіту недійсним.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд
в с т а н о в и в :
В лютому 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним заповіт від 17 травня 2018 року, складений ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 , посвідчений старостою сіл Ставчинці та Польові Гринівці Чорнострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області 17 травня 2018 року ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за № 15.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його двоюрідна сестра – ОСОБА_4 . Вказував, що часто навідував сестру у с. Ставчинці, але із січня по травень 2018 року мав проблеми зі здоров`ям, вимушений був займатися своїм лікуванням та проходити реабілітацію і тому не міг відвідувати сестру та допомагати по господарству як робив раніше, але знав про те, що за його сестрою наглядає соціальний робітник, а тому був впевнений, що соціальний працівник допомагає сестрі.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй майно. Як спадкоємець він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і тоді стало відомо, про наявність заповіту, складеного та посвідчений ОСОБА_2 - старостою сіл Ставчинці, Польові Гринівці Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області 17 травня 2018 року, за реєстровим N 15 на ім`я відповідачки ОСОБА_1 . 
За даним заповітом відповідачці заповідано дві земельні ділянки площею 2,36 га та 0,78 га, Акти на право власності на земельні ділянки серії Я3 № 101865, кадастровий номер 6825088100:03:008:0371 та серії ЯЗ № 101864, кадастровий номер 6825088100:03:006:1008.
Однак, позивач вказував, що заповіт слід визнати недійсним, оскільки вважає, що сестра не могла скласти заповіт на ОСОБА_1 , крім того остання не є їх родичкою. Також вказує, що після смерті сестри, перебуваючи в її будинку, ним було виявлено відсутність правовстановлюючих документів саме на ці земельні ділянки. Будучи впевненим, що їх викрадено, звернувся до СВ Хмельницького РВП Хмельницького ВП ГУ Національної поліції в Хмельницькій області, де 01.06.2018 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості кримінального провадження N 12018240250000409 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України.
Крім того, вважає, що сестра через хворобу, не могла самостійно ходити, була практично лежачою, самостійно не виходила з дому останніх три роки до моменту смерті, не могла самостійно підписати заповіт, а в його змісті відсутні вказівки про те, що підпис на заповіті за її дорученням був виконаний іншою особою. Вбачається, що напис та підпис ОСОБА_4 на заповіті значно відрізняється від дійсного підпису та почерку спадкодавця. Неналежність ОСОБА_4 напису та підпису на заповіті може бути підтверджено порівнянням із надписами, підписами і надписами на документах, написаних рукою ОСОБА_4 і власне почеркознавчою експертизою.
Отже, посилаючись на вказані обставини, позивач вважав, що заповіт не відповідає внутрішній волі спадкодавця, а тому просив задоволити позов.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2024 року позов було задоволено. Визнано недійсним заповіт, посвідчений старостою сіл Ставчинці та Польові Гринівці Чорноострівської селищної ради Хмельницького район Хмельницької області 17 травня 2018 року ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за №15, від імені ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 недійсним. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір по 536,8 грн. з кожної.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилається на те, що позовні вимоги є необґрунтованими. Також вважає недоведеними обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. На думку апелянти, вирішуючи спір, суд безпідставно взяв як основний доказ визнання недійсності заповіту – висновок експерта за результатами посмертної судово-почеркознавчої експертизи, який є неналежним та недопустимим доказом, оскільки експерт проводив експертизу на підставі неналежних вільних зразків підпису ОСОБА_4 . Також на думку апелянта, суперечить вимогам Інструкції про проведення експертиз. Крім того, безпідставним є висновок суду, викладений в мотивувальній частині про те, що заповідачка була прикута до ліжка. На підтвердження вказаної обставини суду не було надано жодного доказу, тому вказівка про це в рішенні суду є неправомірною.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 вважає доводи апелянта такими, що не спростовують висновки суду, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, тому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення залишити без змін. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так судом встановлено, що ОСОБА_4 за життя була власником земельної ділянки, площею 2,36 га, кадастровий номер 6825088100:03:008:0371 та земельної ділянки, площею 0,78 га, кадастровий номер 6825088100:03:006:1008.
Як вбачається з, наданого суду тексту оспорюваного заповіту, складеного та посвідченого ОСОБА_2 , старостою сіл Ставчинці та Польові Гринівці Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, 17 травня 2018 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 . Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 101865 площею 2,36 га, кадастровий номер 6825088100:03:008:0371 та Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 101864, площею 0,78 га, кадастровий номер 6825088100:03:006:1008. Даний заповіт надруковано, а вручну дописано, що текст заповіту прочитаний вголос та власноручно підписаний ОСОБА_4 В графі «Підпис»: записано «Мельник / ОСОБА_4 /. Реєстровий номер № 15. 
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснила, що рукописний текст в заповіті: «Текст заповіт у мною прочитано вголос і власноручно підписано» виконано не спадкодавцем ОСОБА_4 , а іншою особою, хоча в графі «Підпис» рукописний текст: «Мельник / ОСОБА_4 / виконано ОСОБА_4 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.
31 жовтня 2018 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Красовської Н.В. про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 від 17 травня 2018 року за реєстровим номером 15.
Приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Красовська Н.В. листом № 289/91-16 від 29.11.2018 року відмовила ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із тим, що пред`явлено заповіт, в якому заповідано документи, а не майно, крім того між спадкоємцями існує спір, а тому рекомендувала звернутись до суду.
26 червня 2018 позивач ОСОБА_3 подав заяву про прийняття спадщини після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_4 .
Листом за № 17/02 -14 від 17.01.2019 ОСОБА_3 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину через відсутності документів, що підтверджують факт родинних відносин ОСОБА_3 з померлою.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 04 квітня 2022 заяву ОСОБА_3 задоволено та встановлено, що він є двоюрідним братом ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
07 вересня 2022 року ОСОБА_3 як спадкоємцю померлої ОСОБА_4 видано три Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , земельну ділянку, площею 0,25 га, кадастровий номер 6825088100:03:003:0014, земельну ділянку, площею 0,3 га, кадастровий номер 6825088100:03:003:0012. 
За висновком судової почеркознавчої експертизи № 2965/2966/23-26 від 27.12.2023 підпис від імені ОСОБА_4 в заповіті від 17.05.2018, посвідченого ОСОБА_2 старостою сіл Ставчинці та Польові Гринівці Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, зареєстрованому в реєстрі № 15, в рядку "Підпис" виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою.
Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи. 
Статтями 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За змістом ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю (ст.1233,1234 ЦК України). Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.
Стаття 1247 ЦК України визначає загальні вимоги до форми заповіту, змістом ч. 2 якої визначається, що заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.
Згідно ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних.
У відповідності до ст. 203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
За нормами ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 
Згідно частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ст. ст. 76, 77, 79, 80 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Як вбачається з матеріалів справи позивач як на підставу своїх позовних вимог послався на ту обставину, що ОСОБА_4 не підписувала оспорюваний заповіт і даний заповіт не відповідає її волевиявленню.
       Відповідно до ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Згідно ст.. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.
З усією очевидністю вбачається, що для встановлення обставин чи підписувала ОСОБА_4 оспорюваний заповіт, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити вказані обставини неможливо.
В зв`язку з цим судом першої інстанції за клопотанням представника позивача ухвалою суду від 19 жовтня 2023 року призначено у справі судову посмертну почеркознавчу експертизу.
За висновком судової почеркознавчої експертизи № 2965/2966/23-26 від 27.12.2023 підпис від імені ОСОБА_4 , в заповіті від 17.05.2018, посвідчений - ОСОБА_2 старостою сіл Ставчинці та Польові Гринівці  Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, зареєстрованому в реєстрі № 15, в рядку "Підпис" виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою.
З врахуванням вказаного висновку експерта суд першої інстанції правильно встановив, що спадкодавець ОСОБА_4 не підписувала оспорюваний заповіт від 17.05.2018, зареєстрований в реєстрі за № 15, а відтак дійшов обґрунтованих висновків, що даний заповіт не відповідає волевиявленню спадкодавця ОСОБА_4 та відповідно приписів цивільного законодавства є недійсним.
       Доводи апеляційної скарги, що висновок експерта є неналежним та недопустимим доказом, оскільки експерт проводив експертизу на підставі неналежних вільних зразків підпису ОСОБА_4 , його висновок суперечить вимогам Інструкції про проведення експертиз слід відхилити. 
Як вбачається з матеріалів справи судом експерту було надано вільні зразки підпису ОСОБА_4 у вигляді щоденнику соціального працівника, відомостей на виплату грошей ТОВ «Волочиськ-агро», видаткового валютного ордеру, довіреності, заяви на видачу готівки. При цьому в зв`язку з невиконанням клопотання експерта він не взяв до уваги при проведенні експертизи зразки підпису в щоденнику соціального працівника.
Отже експерту було надано достатню кількість вільних зразків підпису ОСОБА_4 . 
Посилання апелянта, що експертом при проведені експертизи взято два документи, не зазначені серед переліку, а саме заява на видачу готівки від 2007 року, а також досліджено договір про надання послуг з газопостачання на ім`я ОСОБА_6 , не є підставою для визнання висновку експерта неналежним чи недопустимими доказом, оскільки в розпорядженні експерта були інші вільні зразки підпису ОСОБА_4 , які були ним використані при проведенні експертизи.
Дані зразки були надані експерту судом після його відповідного клопотання.
Крім того відповідач в суді першої інстанції заявила клопотання про проведення повторної експертизи, в задоволенні якого їй було відмовлено, однак в суді апеляційної інстанції жодних клопотань про призначення додаткової чи повторної експертизи не заявляла, інших висновків експерта чи спеціалістів, рецензій, що спростовують, висновок проведеної судом першої інстанції почеркознавчої експертизи, суду не надала, а тому вищевказані доводи апеляційної скарги жодним чином не підтверджено.
Не спростовують рішення суду і інші доводи апеляційної скарги.
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 13 вересня 2024 року.

Судді                                                         А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова