ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/12312/20                                 Головуючий 1 інстанції – Садовський К.С.
Провадження № 33/818/1033/24                                                  Суддя суду апеляційної інстанції – Курило О.М.
Категорія: ч.6 ст.470 МК України 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
26 червня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Ковері Р.М., без участі особи притягнутої до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 , без участі її захисника – Ясинецького О.А., без участі представника митниці – Тупікової О.О., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, в режимі відеоконференції, справу за апеляційною скаргою захисника на постанову Київського районного суду м.Харкова від 11.11.2020 року, -
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Київського районного суду м.Харкова від 11.11.2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. на користь держави.
З постанови Київського районного суду м.Харкова від 11.11.2020 року вбачається, що 04.10.2018 гр.України ОСОБА_1 був ввезений на митну територію України, через МАПП «Гоптівка» Харківської митниці ДФС, транспортний засіб особистого користування “VW PASSAT”, VIN: НОМЕР_1 , (LT) KFM965 (країна реєстрації – Республіка Литва) з метою транзиту. 
Згідно з вимогами ст.95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитних перевезень –10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу – 5 діб). Проте вказаний транспортний засіб не був вивезений за межі митної території України у визначений строк до 14.10.2018 року.
Громадянка України ОСОБА_1 до Харківської митниці ДФС не з`явилась, документів, що підтверджують факт вивезення транспортного засобу, аварії або настання дії обставин непереборної сили, не надала.
Таким чином, стосовно гр-ки ОСОБА_1 був складений протокол про порушення митних правил за ознаками ч.6 ст. 470 МК України, а саме перевищення, встановленого ст.95 МК України, строку доставки транспортного засобу особистого користування більше, ніж на тридцять діб.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На вказану постанову захисник ОСОБА_1 – адвокат Ясинецький О.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського районного суду м.Харкова від 11.11.2020 року та прийняти нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що на момент ввезення ОСОБА_1 на територію України транспортного засобу стаття 470 МК України була викладена у редакції, яка не передбачала адміністративну відповідальність за порушення ч.6 ст.470 МК України.
Наголошує, що дії ОСОБА_1 в редакції Закону, який був чинним на час скоєння правопорушення, утворюють склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України.
У зв`язку з цим вказує, що його підзахисна не погоджується з постановою суду першої інстанції.
На підставі вищевикладеного захисник вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

ОСОБА_1  та її захисник Ясинецький О.А. про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, проте у судове засідання не з`явилися. Крім того, від захисника Жиган А.С. надійшло клопотання з проханням проводити розгляд справи без їхньої участі. Від представника Харківської митниці – Тупікової О.О. також надійшла заява в якій вона просить провести судове засідання без її участі.
Враховуючи це, а також вимоги ст.ст.268, 294 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , її захисника та представника Харківської митниці. 

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.
Відповідно до вимог ст.ст.245,252,280 КУпАП та ст.ст.486,489 МК України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в тому числі, про порушення митних правил, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Так, відповідно до положень ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, – відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
За змістом ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил необхідно з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення такої особи від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, приходить до висновку, щопостанову Київського районного суду м.Харкова від 11.11.2020 року потрібно залишити без змін, апеляційну скаргу необхіднозалишити без задоволення, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
Факт вчинення  ОСОБА_1 правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про порушення митних правил №0304/80700/20 від 23.02.2020, доповідною запискою, митною декларацією, витягами з АСМО «Інспектор» та ЄАІС, висновком №211В експертного автотоварознавчого дослідження від 10.06.2020.
Згідно зі ст.90 Митного кодексу України транзит – це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Пунктом 1 ч.1 ст.95 МК України передбачено, що для автомобільного транспорту встановлюються строк транзитних перевезень у 10 діб, у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб.
Диспозицією ч.6 ст.470 МК України встановлена відповідальність за перевищення, встановлених ст.95 цього Кодексу, строків доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше, ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
МК України не містить визначення поняття триваючого правопорушення. Проте в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з певної протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.
Митним органом таке правопорушення виявлене 23.02.2020 року, про що свідчить протокол про порушення митних правил №0304/80700/20.
Так як на момент виявлення правопорушення обов`язок щодо вивезення транспортного засобу за межі України виконаний не був, то враховуючи, що правопорушення є триваючим, застосуванню підлягають положення ч.6 ст.470 МК України в редакції, чинній на час виявлення такого порушення.
Враховуючи викладене, доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах справи доказів вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України не знайшли свого підтвердження. Навпаки всі зібрані докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.
Всі інші доводи апелянта не знаходять свого підтвердження і спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.
Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (вмотивованості) судових рішень.
До того ж, у пункті 34 рішення у справі «Шкіря проти України» (заява № 30850/11) ЄСПЛ повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватися виключно з огляду на обставини справи (див., наприклад, рішення у справах «Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява № 30544/96, пункт 26, ЄСПЛ 1999-I, «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року, «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява № 22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007року, та «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.
Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, – задовольнити, поновивши вказаний строк як пропущений з поважних причин.
Постанову Київського районного суду м.Харкова від 11.11.2020 року по справі щодо  ОСОБА_1 за ч.6 ст.470 МК України, – залишити без змін.
Апеляційну скаргу захисника, – залишити без задоволення. 
Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст.294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду   О.М.Курило