ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 р. 	Справа № 520/31897/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2024, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., повний текст складено 03.06.24  по справі № 520/31897/23
за позовом                                       ОСОБА_1  
до                                       Військової частини НОМЕР_1  
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 підйомної допомоги у зв`язку із прийняттям на військову службу за контрактом строком на 3 роки і призначеному у Військову частину НОМЕР_1 , що дислокується поза пунктом його постійного проживання до прийняття на військову службу, а також на двох членів сім`ї, які здійснили переїзд до іншого населеного пункту у зв`язку із прийняттям його на військову службу в розмірі місячного грошового забезпечення і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїхав з ним на нове місце військової служби; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату підйомної допомоги у зв`язку із прийняттям на військову службу за контрактом строком на 3 роки і призначеному у Військову частину НОМЕР_1 , що дислокується поза пунктом його постійного проживання до прийняття на військову службу, а також на двох членів сім`ї, які здійснили переїзд до іншого населеного пункту у зв`язку із прийняттям його на військову службу в розмірі місячного грошового забезпечення на момент укладення контракту і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїхав з ним на нове місце військової служби.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення пункту 1, підпункту 1 пункту 4, підпункту 3 пункту 7 Порядку №45, які стосуються саме військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом і призначених на посади у військові частини, що дислокуються поза пунктом їх постійного проживання до прийняття на військову службу. Вказує, що після призову за мобілізацією місце проживання позивача у м.Львів не змінювалось, воно Законом за ним зберігалось, а позивач через призов розміщувався в казармі задля виконання військового обов`язку під час мобілізації, тобто фактично перебуваючи в казармі Військової частини НОМЕР_1 , вважався таким, що проживає у м.Львів. Стверджує, що бажаючи проживати разом із сім`єю за місцем служби, позивач 11.08.2023 року уклав контракт та був прийнятий на військову службу за контрактом на посадах офіцерського складу строком на 3 роки. За позицією позивача, суд першої інстанції під час застосування Порядку №45 у спірному випадку припустився помилки в тому контексті, що помилково ототожнив місце перебування (розміщення) у казармі під час мобілізації із місцем фактичного проживання та помилково для отримання підйомної допомоги вважав необхідним факт фізичного переміщення з м.Львів до м.Харків після укладення контракту. Звертає увагу, що у підпункті 1 пункту 4 Порядку №45 необхідним встановлено не сам факт фізичного переміщення, а факт прийняття на військову службу за контрактом і призначення на посаду у військову частину, що дислокується поза пунктом постійного проживання до прийняття на військову службу.
Військова частина НОМЕР_1 подала до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 року без змін. Зазначає, що позивач дійсно при призначенні на посаду до Військової частини НОМЕР_1 , з Військової частини НОМЕР_2 , змінив місце військової служби на нове та в іншому населеному пункті, однак на той час він проходив військову службу не за контрактом, а як призваний за мобілізацією. Звертає увагу, що згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 11.08.2023 №286 між Військовою частиною НОМЕР_3 , в особі командира полковника ОСОБА_2 та позивачем був укладений контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу, строком на 3 роки. Вказує, що на час укладення позивачем контракту місце дислокації Військової частини НОМЕР_1 знаходилось в Харківській області. Всі підрозділи військової частини були розкидані по районам, задня безпеки особового складу, оскільки ворог з самих перших днів обстрілював Харків та Харківську область. Наголошує, що підйомна допомога на членів сім`ї військовослужбовця, зокрема, на дружину незалежно від віку і працездатності, шлюб з якою зареєстрований до дати прибуття військовослужбовця на нове місце служби та на дітей військовослужбовця і його дружини, які не досягли повноліття, виплачується тим військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом та переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини. Зауважує, що на час, коли до позивача переїхала сім`я, він не переїжджав до нового місця служби з одного населеного пункту в інший, у зв`язку з призначенням на посади або постійної зміни дислокації Військової частини НОМЕР_1 . Вважає, що відсутні підстави для виплати підйомної допомоги позивачу і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї.
ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначає, що відповідач не надав свою правову позицію щодо застосування відносно позивача пункту 1, підпункту 1 пункту 4, підпункту 3 пункту 7 Порядку №45, згідно яких підставою для виплати підйомної допомоги є саме прийняття на військову службу за контрактом і призначення на посади у військові частини, що дислокуються поза пунктом постійного проживання до прийняття на військову службу. Вказує, що відповідач не надав обґрунтування тому факту, що місце проживання позивача до укладення контракту - м.Львів, яке зберігалось за позивачем під час служби "мобілізованим". До укладення контракту позивач за місцем дислокації не проживав, а лише розміщувався у казармі військової частини, як це передбачено статтею 131 Статуту внутрішньої служби ЗС України. Звертає увагу, що зміна проживання позивача стала можливою та фактично відбулась після прийняття на військову службу за контрактом, коли позивач отримав право проживати за межами військової частини у населеному пункті, де військова частина дислокується. 
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 09.07.2022 призваний на військову службу за мобілізацією на особливий період та направлений до Військової частини НОМЕР_2 для проходження служби на посаді юрисконсульта юридичної служби Військової частини НОМЕР_2 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) №25 від 27.01.2023 підполковника юстиції ОСОБА_1 , юрисконсульта юридичної служби Військової частини НОМЕР_2 , звільнено із займаної посади і призначено юрисконсультом юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №39 від 04.02.2023 підполковника юстиції ОСОБА_1 , призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 27.01.2023 №25, на посаду юрисконсульта юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 , який прибув з Військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , з 04.02.2023 зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .  
Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) №286 від 11.08.2023 з підполковником ОСОБА_1 , юрисконсультом  юридичної служби Військової частини № НОМЕР_4 укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 3 (три) роки з 11.08.2023 року.
02.09.2023 ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з рапортом (вх. №12559/9/11 від 02.09.2023), в якому просив надати підйомну допомоги у зв`язку із прийняттям на військову службу за контрактом (за призовом осіб офіцерського  складу) і призначенням на посаду у Військову частину НОМЕР_1 , що дислокується поза пунктом постійного проживання до прийняття на військову службу, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та підпункту 1 пункту 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45, в розмірі місячного грошового забезпечення та 50% місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї, який переїхав на нове місце військової служби, а саме: дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 .
До рапорту додав копії: наказу командира Військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) №25 від 27.01.2023; наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №39 від 04.02.2023; наказу командира Військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) №286 від 11.08.2023; контракту про проходження військової служби; паспорта; свідоцтва про народження ОСОБА_4 ; свідоцтва про шлюб; довідок ВПО від 23.08.2023 №6327-5002922238 та № НОМЕР_5  на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно.
У зв`язку з неотриманням відповіді на рапорт про виплату підйомної допомоги, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час коли до позивача переїхала сім`я, він не переїжджав до нового місця служби з одного населеного пункту в інший, у зв`язку з призначенням на посади або постійної зміни дислокації Військової частини НОМЕР_1 , тому відсутні підстави для виплати підйомної допомоги позивачу і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї у Військової частини НОМЕР_1 .
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 3 статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII передбачено, що при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується:
1) підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50% місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби;
2) добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі на військовослужбовця та кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає разом з ним.
Пунктом 1 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45 (далы по тексту - Порядок №45), встановлено, що у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, та тих, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням на навчання до вищих військових навчальних закладів, вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи (далі - військові навчальні заклади), та військових коледжів або навчальних центрів (навчальних підрозділів), термін навчання в яких становить шість місяців і більше, без збереження посади за попереднім місцем служби або у зв`язку з передислокацією військової частини (підрозділу військової частини), установи, організації (далі - військова частина) їм виплачується:
підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїхав з ним на нове місце військової служби;
добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі (далі - добові) на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, який переїхав разом з ним.
Відповідно до п.2 Порядку №45 право на отримання підйомної допомоги і добових для військовослужбовців виникає: на дату прийняття військовослужбовцем посади та справ - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посаду; на дату зарахування на навчання - для військовослужбовців, які зараховані на навчання до військових навчальних закладів; на дату прибуття до місця дислокації, оголошений наказом командира військової частини, - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби у складі військової частини (підрозділу) в інший населений пункт.
Розмір підйомної допомоги обчислюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, установлених військовослужбовцю за новим місцем військової служби на дату, коли військовослужбовець приступив до виконання обов`язків за посадою (зарахування на навчання), або на дату прибуття до нового місця дислокації військової частини, на членів сім`ї - на дату реєстрації рапорту військовослужбовця про виплату підйомної допомоги на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали з ним до нового місця військової служби.
Згідно з п.3 Порядку №45 виплата військовослужбовцям підйомної допомоги та добових здійснюється за новим місцем військової служби (місцем навчання) відповідно до наказу командира (начальника) військової частини (військового навчального закладу) із зазначенням нарахованої суми виплат.
У наказі зазначаються дата та номер наказу про призначення військовослужбовця на військову посаду (зарахування на навчання), дата, коли він приступив до виконання обов`язків за посадою, дата вибуття з попереднього місця військової служби та прибуття на нове місце військової служби (на нове місце дислокації військової частини).
Військовослужбовцям, які на дату прибуття до іншого населеного пункту перебувають у розпорядженні відповідного командира, виплата підйомної допомоги та добових здійснюється після призначення їх на посади та вступу до виконання обов`язків за посадами за новим місцем військової служби в цьому населеному пункті.
Відповідно до пп.1 п.4 Порядку №45 підйомна допомога та добові з урахуванням вимог пункту 1 цього Порядку також виплачуються військовослужбовцям, прийнятим (призваним) на військову службу за контрактом (за призовом осіб офіцерського складу) і призначеним на посади у військові частини, що дислокуються поза пунктом їх постійного проживання до прийняття (призову) на військову службу.
Пунктом 5 Порядку №45 передбачено, що підйомна допомога та добові в разі переїзду на нове місце військової служби на членів сім`ї військовослужбовця виплачуються на підставі наказу командира військової частини із зазначенням у ньому нарахованої суми до виплати, який видається на підставі рапорту військовослужбовця про виплату підйомної допомоги на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали з ним до нового місця військової служби.
Відповідно до п.7 Порядку №45 підйомна допомога та добові у разі переїзду на нове місце військової служби на членів сім`ї військовослужбовця також виплачуються:
1) після прийому військовослужбовців строкової військової служби на військову службу за контрактом;
2) у разі призначення військовослужбовців після закінчення військових навчальних закладів на посади у військові частини в населеному пункті за місцем дислокації цього військового навчального закладу, якщо члени сім`ї не переїжджали до військовослужбовця в період його навчання у цьому військовому навчальному закладі;
3) якщо члени сім`ї переїхали у зв`язку зі службовими переміщеннями військовослужбовців не безпосередньо на нове місце їх служби, а до інших розташованих поблизу місця служби населених пунктів. У разі переїзду членів сім`ї із зазначених пунктів безпосередньо до місця служби військовослужбовців підйомна допомога вдруге не виплачується.
Наказ про виплату підйомної допомоги та добових на військовослужбовця та членів його сім`ї готується службою персоналу військової частини (п.12 Порядку №45).
Виплата підйомної допомоги та добових здійснюється, якщо звернення щодо їх отримання надійшли протягом трьох років із дня виникнення права на їх отримання (п.13 Порядку №45).
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що умовою виплати військовослужбовцю підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення є переїзд військовослужбовця на нове місце військової служби в інший населений пункт, зокрема, у зв`язку з призначенням на нову посаду. 
Разом з тим, підйомна допомога на членів сім`ї військовослужбовця, зокрема, на дружину незалежно від віку і працездатності, шлюб з якою зареєстрований до дати прибуття військовослужбовця на нове місце служби та на дітей військовослужбовця і його дружини, які не досягли повноліття, виплачується тим військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом та переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини.
Зі змісту довідки Військової частини НОМЕР_1 від 25.10.2023 №2828/4/11/7041 встановлено, що підполковник юстиції ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 04.02.2023 по 25.10.2023.
Так, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №39 від 04.02.2023 підполковника юстиції ОСОБА_1 , призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 27.01.2023 №25, на посаду юрисконсульта юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 , який прибув з Військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , з 04.02.2023 зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .  
Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) №286 від 11.08.2023 з підполковником ОСОБА_1 , юрисконсультом  юридичної служби Військової частини № НОМЕР_4 укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 3 (три) роки з 11.08.2023 року.
При цьому, на час укладення позивачем контракту місце дислокації Військової частини НОМЕР_1 знаходилось в Харківській області, що не заперечується позивачем по справі. 
З викладеного слідує, що у спірний період позивач не переїжджав до нового місця служби з одного населеного пункту в інший, у зв`язку з призначенням на посади або постійної зміни дислокації Військової частини НОМЕР_1 .
За позицією позивача, після призову за мобілізацією його місце проживання у м.Львів не змінювалось, воно Законом за ним зберігалось, а позивач через призов розміщувався в казармі задля виконання військового обов`язку під час мобілізації, тобто фактично перебуваючи в казармі Військової частини НОМЕР_1 , вважався таким, що проживає у м.Львів.
Однак, колегія суддів вважає таку позицію в контексті спірних правовідносин помилковою, оскільки ключовим у даному випадку є факт переїзду військовослужбовця на нове місце військової служби в інший населений пункт, зокрема, у зв`язку з призначенням на військову посаду, а не місце проживання до проходження військової служби.
Щодо посилання позивача на те, що за підпунктом 1 пункту 4 Порядку №45 необхідним є встановлення не самого факту фізичного переміщення, а факту прийняття на військову службу за контрактом і призначення на посаду у військову частину, що дислокується поза пунктом постійного проживання до прийняття на військову службу, колегія суддів зазначає, що підпункт 1 пункту 4 Порядку №45 застосовується з урахуванням вимог пункту 1 цього Порядку №45, про що зазначено в пункті 4 Порядку №45. Тобто,  умовою виплати військовослужбовцю підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення є переїзд військовослужбовця на нове місце військової служби в інший населений пункт.
Виходячи із зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для нарахування та виплати позивачу підйомної допомоги у зв`язку із прийняттям на військову службу за контрактом, а також на двох членів сім`ї, які здійснили переїзд до іншого населеного пункту у зв`язку із прийняттям його на військову службу за контрактом.
Доводи апеляційної скарги позивача ґрунтуються на власному тлумаченні позивачем норм діючого законодавства та зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин, які були ретельно перевірені, та не спростовують правильність висновків суду про відсутність підстав для задоволення позову.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд       
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 по справі № 520/31897/23  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий    І.М. Ральченко