ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1488/24	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №701/21/24 Категорія: 307000000 	Калієвський І. Д.  	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       17 вересня 2024 року                                                                                                    м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Гончар Н.І., Сіренко Ю.В.	
секретар 	Любченко Т.М.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 19.06.2024 (повний текст складено 19.06.2024, суддя в суді першої інстанції Калієвський І.Д.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Маньківської селищної ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в :

у січні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, яким просила про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом.
Вказала, що 22.11.2001 її батько склав заповіт, яким заповідав все своє майно своїй дочці - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько ОСОБА_4 помер. 12.11.2013 позивач звернулася до державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г. із заявою про прийняття спадщини. 22.09.2018 державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку площею, 03244 га., передану для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Підставою для відмови стала відсутність у позивача правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку. За таких обставин, з метою захисту своїх прав та інтересів, ОСОБА_5 звернулася з позовом у цій справі до суду.
Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 19.06.2024 позовні вимоги у справі відхилено з посиланням на те, що позивач не підтвердила родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, а також те, що заповіт складено саме на її користь, так як прізвище у заповіті спадкоємця вказано як ОСОБА_6 , а позивач мала прізвище ОСОБА_6 .
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подала 18.07.2024 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити позов. Скаржник зазначає, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину не через недоведеність родинного зв`язку позивача та спадкодавця, а через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця. Відтак нотаріусом було перевірено факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем (позивачем) та встановив, що заповідач є батьком позивача, отже в суду не було підстав перевіряти зазначені обставини.
Відзиву на вказану скаргу не надходило.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с.4). При цьому ним 22.11.2001 був складений заповіт, яким усе своє майно він заповів своїй донці - ОСОБА_3 (а.с.5).
12.11.2013 позивач звернулася до державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г. із заявою про прийняття спадщини (а.с.7,8).
12.09.2018 державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г. позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку, площею 03244 га., передану для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Підставою вказано відсутність в позивача правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку (а.с.6).
Згідно витягу з погосподарської книги №152 від 29.03.2023, виданого виконавчим комітетом Маньківської селищної ради, вбачається, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 та присадибна земельна ділянка, загальною площею 0,3244 га, кадастровий №7123181500:01:03:0048 рахується за покійним ОСОБА_4 (а.с.11).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 02.11.2020 власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 , підставою виникнення права власності зазначено договір дарування №2484 від 22.11.2001. Також із даного витягу вбачається, що відносно даного майна встановлено заборону на відчуження. Підставою обтяження зазначено договір іпотеки №3713 від 23.08.2007 (а.с.12).
Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №614068 від 15.08.2007 даний акт видано ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,3244 га, яка розташована по АДРЕСА_2 і зазначено цільове призначення як для ведення особистого селянського господарства (а.с.13).
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 04.04.2017 позивач отримала прізвище « ОСОБА_7 » після укладення шлюбу, а до його укладення мала прізвище ОСОБА_6 (а.с.9).
Вказуючи про неможливість оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, позивач у даній справі, як спадкоємець за заповітом, звернувся до суду з вимогами про визнання за нею права на спадкове майно.
Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають таке правове рулювання.
Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); ст. 1217 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом; ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; ч.1 ст.1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи; ч.1 ст.1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; ч. 5 ст. 1268 ЦК України - незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Крім того, як зазначено в п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Частиною 1 статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; ч.1 ст.1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За обставин цієї справи на ім`я позивача було складено заповіт, що сторонами не заперечується.
Саме за заповітом від 22.11.2001 позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно, тобто захистити її спадкові права.
Отже висновки суду першої інстанції про те, що позивач не підтвердила родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем правового значення для прийняття спадщини особою, вказаною у заповіті, не мають, адже цивільне законодавство не передбачає при здійсненні спадкування за заповітом підтвердження наявності родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем.
Також вказівка на дівоче прізвище позивача у заповіті з апострофом, а у документах позивача без апострофа не свідчить про неприйняття нею спадщини, так як відповідною постановою нотаріуса від 12.09.2018 зафіксовано, що саме спадкоємець по заповіту звернулася до нотаріальної контори із заявою при видачу свідоцтва про право на спадщину.
Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.11.2020 (а.с.12) спадкодавцеві ОСОБА_4 за життя належав будинок за адресою АДРЕСА_1 , а також згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №614068 (а.с.13) - земельна ділянка, площею, 03244 га., для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .
Відтак позовні вимоги про визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за заповітом на вказане вище нерухоме майно слід задовольнити.
Відповідно до ст. 376  ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Отже рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 19.06.2024 у даній справі слід скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та прийняти постанову про задоволення позовних вимог.
На підставі ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції слід віднести на рахунок державного бюджету, оскільки позивача звільнено від його сплати, як особу з інвалідністю ІІ групи за приписами п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу - задовольнити.
Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 19.06.2024 у даній цивільній справі - скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маньківської селищної ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_8 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на:
- житловий будинок, загальною площею 84,7 кв.м., житловою площею 57,0 кв.м., реєстраційний номер майна 14914817, за адресою АДРЕСА_1 ;
- земельну ділянку, площею 0,3244 га, кадастровий номер 7123181500:01:03:0048.
Витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції віднести на рахунок державного бюджету.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.
Повну постанову складено 17.09.2024.

Суддя-доповідач

Судді