ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 червня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/802/24	

 Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року (суддя Кучма К.С.) у справі №160/802/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                   В С Т А Н О В И В:
     
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати дії відповідача щодо відмови призначити пенсію за вислугу років на підставі п."а" ч.1 ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оформленні листом від 14.12.2023 року №0400-010311-8/202232 та рішенням від 23.11.2023 року №0406034961, протиправними;
- зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за вислугу років на підставі п."а" ч.1 ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 07.11.2023 р., виходячи з вислуги років - 25 років 04 місяці 18 днів.
В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що з 17.12.2008 р. по 31.03.2019 р., а також з 08.12.2021 р. по 06.11.2023 р. проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України. Наказом відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом від 01.11.2023 року №160о/с-23 "Про звільнення працівників", з 06.11.2023 року його було звільнено зі служби у Державній кримінально-виконавчій службі України. 16.11.2023 року Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції направлено до відповідача матеріали та подання № 10009 від 16.11.2023 року про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до п."а" ч.1 ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Проте, листом від 14.12.2023 року №0400-010311-8/202232 "Про надання інформації" відповідач відмовив йому в призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю підстав для призначення пенсії згідно із пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" через недостатні вислуги років в календарному обчисленні. Позивач вважав протиправними вказані дії відповідача, у зв`язку з чим звернувся з позовом до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що для отримання права на призначення пенсії на підставі статті 12 Закону України «Про пенсійне 
забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» обов`язковою умовою є наявність календарної вислуги років у мінімально визначеному Законом розмірі, якої позивач не має. До вислуги років зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні не передбачено. Правові висновки Верховного Суду, на які посилався позивач, стосувалися застосування пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ у співвідношенні до Порядку № 393 в його попередній редакції. Наразі застосуванню підлягає Порядок № 393 в редакції постанови КМУ №119.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач фактично посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано положення ч.4 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», який є спеціальним законом, що визначає умови проходження служби в установах Державної кримінально-виконавчої служби України. Положення вказаного закону встановлюють пільговий залік вислуги років для призначення пенсії, а тому, як зазначає позивач, цей закон та положення постанови КМУ №393 вказують на наявність у позивача права на призначення пенсії на умовах п."а" ч.1 ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виходячи з вислуги років розрахованої у пільговому обчисленні.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач з 17.12.2008 року по 31.03.2019 року, з 08.12.2021 року по 06.11.2023 року проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України звільнившись з посади молодшого інспектора 2 категорії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом згідно із ч.5 ст.23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" та п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію". 
Наказом відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом від 01.11.2023 року №160о/с-23 "Про звільнення працівників" ОСОБА_1 звільнено  з 06.11.2023 року зі служби у Державній кримінально-виконавчій службі України. Вислуга років станом на день звільнення в календарному обчисленні становить 13 років 02 місяці 05 днів, у пільговому обчисленні 25 років 04 місяці 18 днів.
16.11.2023 року Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції направлено до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі п."а" ч.1 ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Рішенням Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 23.11.2023 року №0406034961 було відмовлено позивачу в призначенні пенсі з підстав відсутності необхідної кількісті календарної вислуги років (25 рік та більше), згідно із вимогами пункту "а" частини 1 статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". 
Листом від 14.12.2023 року "Про надання інформації" відповідач повідомив, що за даними подання Південно-Східного Міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань про призначення пенсії за вислугу років від 16.11.2023 року №10009 ОСОБА_1 звільнений зі служби 06.11.2023 року, час служби в календарному обчисленні складає 13 років 02 місяці 05 днів, але відповідно до норм Закону для призначення пенсії необхідна календарна вислуга років не менш ніж 25 календарних років і більше. Враховуючи викладене, в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно п."а" статті 12 Закону № 2262-XII відмовлено.
Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся за позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 р. або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Отже, обов`язковою умовою для призначення пенсії за п. «а» ч.1 ст.12 Закону № 2262-ХІІ є наявність вислуги не менше 25 календарних років.
Статтею 17-1 цього ж Закону передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 р. затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб.
Цей Порядок зазнав змін, які були внесені, у тому числі, постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16.02.2022.
До зазначених змін пункт 3 містив перелік видів служби, які зараховувались до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, на пільгових умовах.
Після внесенні змін цей пункт (3) визначає перелік видів служби, які зараховуються до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, на пільгових умовах. 
Враховуючи те, що станом на дату звільнення та звернення позивача із заявою до відповідача щодо оформлення та подання необхідних документів до пенсійного органу для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ діяла нова редакція пункту 3 Порядку № 393, то відсутні підстави для зарахування на пільгових умовах позивача часу проходження служби до вислуги років для призначення пенсій, оскільки такий період враховується тільки для визначення розміру пенсії.
Щодо посилань позивача на положення ст.23 Закону України “Про Державну кримінально-виконавчу службу України”.
Так, статтею 23 Закону України “Про Державну кримінально-виконавчу службу України” встановлено, що пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до    Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”. При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до    Закону України “Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист”.
Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Закон України “Про Державну кримінально-виконавчу службу України”, згідно із його преамбулою, визначає правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження.
У свою чергу, Закон України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі, зокрема, в Державній кримінально-виконавчій службі України.
Отже, Закон України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” є спеціальним для регулювання правовідносин, пов`язаних із призначенням пенсії на підставі цього Закону.
При цьому, як вже було зазначено вище, відповідно до статті 17-1 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Отже, календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах виключно, якщо це прямо встановлено Кабінетом міністрів України.
У свою чергу, прийнятий Урядом на виконання цього Закону Порядок №393, в редакції чинній на дату звільнення позивача зі служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, не передбачає зарахування вислуги років у пільговому обчисленні для призначення пенсії.
Таким чином, підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для зарахування календарної вислуги років позивача на пільгових умовах при визначенні його права на призначення пенсії на умовах, передбачених пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
З цих підстав, враховуючи те, що станом на час звільнення позивач не мав 25 –ти років календарної вислуги, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії на умовах пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року у справі №160/802/24 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, які визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

         Постанова складена у повному обсязі 27.06.2024
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк